58 ENTOMOLOGISK TIDSKRIFT I907 



Den ill' af ungefär samma storlek som den svarta jord- 

 loppan [Phyllotrcta atia Pavk.), men kroppen är bredare, mer 

 oval och kuUrig; täckvingarna äro tämligen starkt punkt- 

 strimmiga, antenner och skenben vid basen rödbruna. 



Sedan arten visat sig kunna blifva skadlig, borde den 

 tilldelas ett svenskt namn. Ett passande sådant är dock ej 

 så lått funnet. Som den är rätt allmän, torde dess förnämsta 

 näring ej bestå af humle- och rabarberplantor, då dessa väx- 

 ter ej finnas hvar som helst, utan troligen oftare utgöras af 

 korsblommiga växter. På sädana lefva dock flera andra slag 

 af jordloppor, och vi hafva förut namnen kåljordloppan, raps- 

 jordloppan etc. Det vore därför kanske mest praktiskt, att 

 kalla den rabarberjordloppan, dä högst få skalbaggar synas 

 lefva pä denna växts bekostnad. Mänga insektarter träffas 

 pä flera olika växter, men böra naturligtvis ej benämnas 

 efter mer än en af dessa. 



Träfjäriln {Cossus cossus L., ligniperda Fab. m. fl.) 

 Denna stora spinnare har, så vidt kändt varit, hittills ej anträf- 

 fats nordligare i Sverige än i Medelpad, men ända upp i 

 Saltdalen i Norge. Genom järnvägsträdgärdsmästaren B. 

 Malmsten erhölls i år en ettårig larv, funnen vid Boden i 

 Norrbotten, och afsändaren meddelade, att björkarna därstädes 

 voro angripna. 



Honan lägger äggen vanligen i barkspringor i närheten 

 af trådens rot, och då larverna utkläckts, stiga de uppåt i 

 yttre veden, hvarvid gångarne bli större, allt eftersom djuren 

 tillväxa. Dä larven är i andra året drager han sig mer inåt 

 i stammen. Efter två är är han fullväxt och äter då en våg- 

 rät gång ut genom barken samt spinner där in sig i en hylsa af 

 träspån och öfvergår till puppa vanligen i maj; eller ock 

 kryper han ut för att uppsöka någon passande barkspringa 

 nära marken eller går in i ett ihåligt träd och spinner in sig 

 därstädes. Puppan lämnar fjäril ibland samma är, men under- 

 stundom kan detta dröja ända till två års tid. Hon är för- 

 sedd med ringar af taggar omkring bakkroppen, medelst hvilka 

 lion kan förflytta sig så, att en del af framkroppen kommer 

 utanför innan fjäriln utkryper. Honan stannar vanligen kvar 

 på kläckstället tills hon uppsökts af en kringflygande hane 

 och befruktats. Hon är större än hanen, och båda äro askgrå 

 med tvärgående, mörkare streck. Vingbredd 65 — 88 mm. 



