SVEN lampa: om OXSTVN'GET 69 



Puppan är päronforrnig, smalare framåt, i ytan ojämn och 

 försedd med likadana taggar som hos larven. På undersidan af 

 främre ändan befinner sig ett lock, som vid kläckningen öppnas 

 afstynget, hvarefter detta utkryper. Pupptiden räcker i 26 — 

 30 dagar eller längre vid kyligt väder. 



Lefnadssätt. Stynget är under mulna och svala dagar 

 trögt och sitter då merendels stilla vid marken eller på buskar; 

 men vid solvarmt väder blir det lifligt och oroar då boskapensamt 

 kommer den att »kesa», som det vanligen kallas. Man har ej 

 ännu kunnat nöjaktigt förklara orsaken till denna kreaturens 

 rädsla. Det har visserligen på ett och annat håll antagits, att 

 bromsar äro fridstörarna, emedan dessa äro blodsugande och 

 därigenom kunna förorsaka djuren smärta. Hvar och en, som 

 vistats i landsbygden, har nog observerat nötboskapens beteende, 

 då stynget eller »stingen kommer», och kanske äfven haft 

 tillfälle erfara, att samma verkan 

 uppkommer, då man i närheten 

 af djuren härmar en större flugas 

 surrande. Djuren lyfta svansen 

 i vädret, när de höra ljudet, rusa 

 bort och stanna först, då de ej 

 längre förnimma detsamma; men 

 om bromsar svärma omkring ■^^''^*^''' 

 dem, synas de föga oroliga. Man pj^^ Hudstycke med håret afkiippt, 



kan väl knappast förklara en hvarigenom bulorna med sina lufihål 

 o , ■11 c- .^^ n r •• blifvit synliga. 



sådan rädsla lor ett flygta, som 



hvarken sticks eller bits vid sitt framträdande, på annat sätt, 

 än att instinkten säger kreaturet, att det har i närheten en 

 fiende, som kan förorsaka det lidanden och åtskilligt obehag. 



En annan outredd fråga är, hur och hvar stynget lägger sina 

 ägg, emedan man äfven funnit larver i svalget samt andra inre 

 delar af djurkroppen. Man har då trott, att äggen visserligen 

 lagts utanpå huden, men att larverna inkommit i svalget där- 

 igenom, att kreaturen slickat i sig dem eller ock äggen, liksom sker 

 med häststyngets larver, och att de sedermera vandra ut till 

 huden. Miss Ormerods noggranna undersökningar synas dock 

 ej bekräfta detta, ty hon fann de smala gångar, larverna bilda 

 från öfverhuden inåt. 



Då larverna inifrån närmat sig huden, bildas var i deras 



