7 o KNTOMOLOOISK 'riDSKRlKl' 1907 



hålor till följd af en inflammation i underliggande muskelpartier. 

 Bulorna tilhäxa hastigt liksom de inneliggande larverna och 

 kunna uppnå ett dufäggs storlek. Den smala utgångskanalen 

 holies öppen för lufttillträdet, och en vätska utsipprar som sedan 

 stelnar på hudytan eller orenar närsittande hår. På allra sista 

 tiden utvidgas kanalen, så att larven slutligen kan tränga sig ut. 



Utrotnings- och skyddsmedel. Det är endast, då krea- 

 turen vistas i fria luften och under soliga och varma dagar, som 

 de oroas af stynget. Befinna de sig i skugga eller vada i vatten, 

 få de vara i fred. Det är därför lyckligt, om trädgrupper eller 

 vattensamlingar finnas i betesmarken. 



Ett af gammalt kändt sätt att döda larverna är, att klämma 

 fram dem ur huden. Mot tiden då de blifva fullvuxna, i slutet af 

 mars till in i maj, sitta de så långt ut i gångarna, att de svarta 

 andningsrören synas utifrån, och är det då ej svårt att få ut dem ; 

 ty om man trycker starkt med vänstra handens fingrar omkring 

 bulorna, pressas larverna ut i öppningarna och utdragas lätt 

 med en stark pincett (ett slags tång med raka och spetsiga armar, 

 som kan köpas hos instrumentmakare m. fl.). Går larven sönder 

 och ej helt och hållet medföljer, skall detta ej betyda något. Ar 

 hårbeklädnaden tät, synas bulorna ej tydligt, men märkas lätt, 

 om huden på djuret strykes längs ryggen med handen. 



Att detta utrotningsmedel lämnar tillfredsställande resultat, 

 om det genomföres med kraft, visa nedanstående uppgifter frän 

 Danmark. 



I Skserums Mejerikres behandlades under åren 1902 — 1906 

 2213 kreatur pä nyssnämnda sätt, hvarefter det visade sig, att 

 styngbulornas antal årligen minskades betydligt; ty 1902 döda- 

 des 22,394, 1903; 15,049, 1904: 11,779, 1905: 10,396 och 1906 

 blott 8,996 st. larver. Kostnaden härför belöpte sig i medeltal 

 till endast 5,14 öre per kreatur. Första året var kostnaden 7,5 

 öre men det sista blott 3,5 per djur. Man betalte på Gaardbo- 

 gaard i början 2 öre, men sedan, då tillgången minskades, 3 öre 

 per larv. 1899 blefvo 832 larver insamlade, men redan 1904 

 upphörde arbetet i brist på dylika. I öfriga delen af Raabjergs 

 socken dödades 1899 818, men 1905 blott 279 larver. I midten 

 af socknen fanns sedermera inga bulor på andra kreatur än så- 

 dana, som voro nyss inköpta från annat häll (Boas). Häraf 

 framgår, att det ej synes omöjligt att förminska antalet af styngen 



