Besprutningar med kejsargrönt. 



Af 



Alb. Tullgren. 



Uti »Meddelande frän Kgl. Landtbrukssty reisen» N:o 126 

 har förf. i förening med Fil. Kand. C. G. Dahl publicerat 

 en »Redogörelse för försök med kejsargrönt oeh andra in- 

 sektdödande medel». En kort sammanfattning af de resultat, 

 vi beträffande försöken med kejsargrönt kommo till, torde 

 lämpligen böra inga i denna publikation. Den, som närmare 

 intresserar sig för frågan, äterfinner i ofvannämnda »Redo- 

 görelse» de försöksprotokoll, som ligga till grund för den 

 uppfattning vi fått om kejsargröntbesprutningens inflytande 

 på växterna. 



Närmaste anledningen till, att vi satte försöken i gäng, 

 var det på senare tider tyvärr alltmer spridda påståendet, 

 att besprutning med kejsargrönt under vissa förhållanden 

 skulle kunna i mer eller mindre hög grad skada de behand- 

 lade trädens blad eller frukter. Särskildt har det varnats för 

 att spruta i solsken, det har t. o. ni. från en af vårt lands 

 störste fruktodlare bestämdt framhållits, att besprutningen ej 

 får äga rum mellan kl. V2 lO f. m. och V2 3 e. m., ty i så 

 fall skulle det kunna hända, att blad och kartar blefve 

 brända. Ock påstås det, att man i vissa fall iakt- 

 tagit, att efter en dylik besprutning samtliga blad och 

 kartar affallit. För själfva frukterna skulle risken bestå däri, 

 att efter en besprutning på karten, den mogna frukten skulle 

 kunna (åtminstone å vissa fruktsorter) uppvisa ett sprickigt 

 och af s. k. korkrost mer eller mindre starkt anlupet skal. 



Att förneka, att t. ex. bladverket efter en besprutning 

 blifvit svårt »brändt», torde vara omöjligt. Att förklara or- 



