muchabdt: nAgra sällsyntare insektfvnd. 123 



former. Sä t. ex. anträffas ofta i Skåne en form af Harp, 

 rußconiis, som i storlek icke är mera än 8 mm., då däremot djur- 

 ets normala storlek varierar mellan 10 — 12 mm. Då jag seder- 

 mera jämförde exemplaret med en del liknande typer i museets 

 europeiska carnivorsamling, så kom jag till det resultat, att 

 arten utgjordes af Harpalus oblitus Dej. Nämnda arts egent- 

 liga utbredningsområde tillhör södra Europa. I Dalmatien 

 lär den enligt Calwer vara allmän. Från norra Europa är 

 den emellertid icke känd. Hur nämnda art kunnat inkomma 

 i vårt land är svårt att förklara. Det skulle låta tänka sig, 

 att den inkommit som ägg eller larv i den jord, som åtföljer 

 trädplantor, hvilka ofta importeras från södra Europa, och 

 sedan genom gynsamma yttre betingelser kunnat utveckla sig 

 till imago. Men enligt hvad jag förhört mig hos flera träd- 

 gärdsodlare i trakten, hafva inga växter inkommit på flera år, 

 och får man då antaga, att djuret är stationärt. Dock vid 

 blifvande undersökningar å lokalen under den kommande sä- 

 songen hoppas jag att komma till ytterligare resultat angående 

 djurets utbredning. Dä någon beskrifning i våra allmännare 

 faunistiska arbeten icke finnes upptagen, kunna vi uppställa 

 följande diagnos efter Ganglbauer: Die Käfer Mitteleuropas, 

 Wien 1892, Band I sid. 352: 



Harpalus oblitus Dej. Spec. IV, 273, Icon. IV, pi. 187, f 4; 

 » patruclis Dej. Spec. IV, 276, Icon. IV, pi. 188, f. 1; 



» incei'tus Dej. Spec. IV, 318, Icon. IV, pi. 191, f. i; 



» var. diver sîis Dej. Spec. IV, 273, Icon. IV, pi. 187, f. 5. 



Oberseite gewölbt mit ziemlich breit abgerundeten Hinter- 

 ecken, tieferen Basaleindrücken des Halsschildes und mehr abge- 

 rundeten Basalecken der Flügeldecken. Die Flügeldecken sind 

 vor der Spitze in der Regel stärker ausgerandet. Die Fär- 

 bung der Oberseite ist variabel. Die Fühler und Taster sind 

 bräunlichrot, das zweite und dritte Fühlerglied ist in der Regel 

 an der Wurzel schwärzlich, die Beine sind pechbraun, die 

 Schienen und Tarsen häufig rotbraun; bei var. diversus sind 

 die ganzen Beine rostrot. Länge 9 — 11 m. m. 



Chrysomela gypsophilœ KüST. utgör ännu en tillökning 

 i vår skandinaviska fauna. Pä våren 1903 anträffade jag under 

 stenar i den s. k. Berga grusgraf vid Hälsingborg några exemplar 



