tullgren: vara fruktträds fiender bland insekterna. 203 



2. På företrädesvis bladets undersida uppkomma 

 hvita eller svagt rödaktiga, filtliknande fläc- 

 kar. I dessa, som utgöras af abnormt ut- 

 vecklade »hår», lefver ett litet kvalster, nära 

 besläktadt med föreg. art. 



Eriophyes (PJiytoptus) vialiiuts Nal. 

 **. Skadedjuren större. 



Xj. Bladkanten rullas in mot bladets öfversida. 

 Längst in i rullen sitter ett antal små gul- 

 röda— hvita larver af en gallmygga. 



Äpplebladgallmyggan [Pcnisia 

 (Cecidomyia) mali KlEFF.] 



X.,. Bladet får en längsgående buckla, som blir 

 intensivt gul- och rödfärgad. Inuti densamma 

 träfias på försommaren 



Hagtornsbladlusen [Apliis cratœgi Kalt.) 

 X3. Bladen bli buckliga, m. 1. m. hoprullade och 

 förkrympta, men bibehålla tills de vissna sin 

 normala, gröna färg. 



Äpplebladlusen [Aphis poiiii Dg.) m. fl. 



II. Gnagskador. 



A. Larverna gnaga inuti bladväfnaden (minerare). 

 =•=. Fjärillarver (tydligt hufvud och ben samt vårt- 

 fötter). 

 a. Minorna synas endast på bladets öfversida. 



X 



1- 



Minor fläckformiga. 



Cemiostoma scitella Tjeva,. m. fl. 



Xo. Minor i form af slingrande gångar. Nepti- 

 cu/a-3.Ytev. 



b. Minorna synas på bladets båda sidor. Gån- 

 garna brungula, slingrande, börja vid bladets 

 midtnerv, gå därpå mot bladkanten och där- 

 efter åter mot midtnerven. 



Clercks minerarmal [Lyonetia der ek cl la L.) 



c. Minorna på undersidan af bladen, fläckfor- 

 miga och försedda med ett litet rundt hål. 

 Innehålla ej larver eller exkrementer. 



Säckdragarmalar ( Coleophora-^ect^x). 



