lampa: om härmasken. 



225 



m 



m. 



Med tafla. Nürnberg 1851. Afven han kom till det resultat, 

 att härmasken ej härstammade från Se. thomœ utan bestod 

 af en mindre art, som ej kunde återfinnas hos WiNNERTZ i 

 hans monografi öfver släktet; men på grund däraf, att tågen 

 kunna vara af olika färg, då larverna i det 

 ■ena äro ljusgrå, i ett annat brungrå och 

 mycket större, håller han för sannolikt, att 

 härmaskarna kunna utgöras af minst två ^'p^ 



•olika Sciara-2iX\.ç.x. BERTHOLD grep sig JpiV 



ånyo an med studiet af djuret, utgaf 1854 ^^}-% 



«tt nytt och värdefullt arbete om här- 

 masken, och förklarar däri, att BECKSTEINS 

 små larver voro mindre honexemplar af 

 .Se. tJiomce. 



D:r NOWICKI i Krakau fann härmasken 

 1865 i västUga Karpaternas stora skogar, 

 hvilka bestå förnämligast af barrträd, med 

 här och där inblandade bokar och enar. 

 Han kallar honom Kopaliner-Heerwurm 

 efter namnet på den by, invid hvilken den 

 af honom varseblefs. Den träffades d. 

 15 juli i skymningen och hade då nyss 

 framkommit ur jorden. I gryningen föl- 

 jande morgon råkade han på ej mindre 

 än elfva tåg, som framskredo uti åtskilliga 

 riktningar på skuggiga och daggvåta platser, 

 men efter kl. 8 samma morgon begåfvo 

 <ijuren sig ned i den mullrika jorden, emedan 

 vädret var varmt och soligt. De syntes 

 undvika ljus och solsken. I sista veckan 

 af juli försvunno de helt och hållet. Föl- 

 jande år, 1866, visade sig ej härmasken, 

 men 1867, dä platsen ånyo besöktes den 

 7 juli, anträffades åter dess tåg. Vädret 

 var kyligt och himlen ofta mulen, hvarför 

 tågen voro i rörelse ända till kl. 2 e. m., men å solbelysta 

 platser försvunno de tidigare. Vid starkt regn lämnade lar- 

 verna ej sin tillflyktsort under jordytan, men ett duggregn 

 liindrade ej deras vandringar. Den 21 juli hade tågen nästan 

 upphört, kanske beroende därpå, att jordytan var uttorkad, 



Entomol. Tidskr. Arg. 28. H. 4 (içoy). 1 5 



Fig. I . Härmasken. 



