lampa: om härmasken. 231 



skrifningen på fenomenet är i mycket öfverensstämmande med 

 förut gjorda iakttagelser. Han skrifver, att larverna »funnos 

 på en gångstig i en grandunge. De voro liksom samman- 

 gyttrade till ett band om vid pass 2-^/2 meters längd, 2 — 6 

 cm. bredd — olika å olika delar af bandet — samt ungefär 

 4 mm. tjocklek. Hela massan rörde sig samtidigt framåt, så fort 

 djuren luinno kräla, dock voro alla sammanklibbade kropp 

 vid kropp. — — — Deras härd befann sig under löf och 

 kvistar samt innehöll ännu ^1% dl af samma sorts larver. V^i 

 brände dem alla» (!). Ett prof sändes dock till Entomologi- 

 ska Anstalten, där man lyckades få utkläckta myggor om- 

 kring den 8 augusti. 



Vid en närmare undersökning af dessa myggor befanns, 

 att de ej kunde tillhöra arten Se. tJioinœ, dels emedan de 

 voro knappast mer än Va så stora som denna, och dels emedan 

 vingribbornas läge ej var detsamma. De öfverensstämde till 

 de flesta delar med NowiCKTS Se. militaris, men ribbornas 

 utlopp i vingkanterna voro något annorlunda. Jag kunde följ- 

 aktligen ej med säkerhet afgöra, om de tillhörde denna art, 

 som åtminstone ej är upptagen under samma namn i Zet- 

 TERSTEDTS Diptcra Seandinainœ. Tyvärr skedde undersök- 

 ningen ej å nyss utkläckta exemplar utan å torkade, då be- 

 stämningen af de många arterna af släktet vSVz^r« blir mycket 

 försvårad och osäker, emedan skilhiaden dem emellan äro 

 högst obetydliga. 



En annan underrättelse erhölls nästan samtidigt från 

 Erik Enell, Vinketomta säteri nära Vimmerby. Tåget pas- 

 serade här en grusad väg, just som det där blef upptäckt, och 

 var I meter långt, 5 — 7 cm. bredt och i cm. djupt, afsmal- 

 nande mot bada ändar men mest baktill. 



o 



Från E. G. Enars.SON vid Ashammar i Gefleborgs län 

 meddelades den 31 juli rörande ett liknande tåg, men var 

 <letta nära 3 m. långt och som vanligt bredast framtill. 



Slutligen må anföras följande ur ett bref från regements- 

 läkaren, d:r I. AmmitzböLL i Ystad. Öfvenskriften lydde: 

 »En duggorm», som torde vara härmaskens namn i Skåne. 

 »Den anses där som ett ytterst giftigt djur och upptäck- 

 tes pä morgonen den 23 juli, krypande i gräset vid Öster- 

 slöfs station, nära kanten af Råbelöfsjön i Kristianstads län. 

 Enligt stationsinspektorens utsago var den i m. lång, och vid 



