2 ENTOMOLOGISK TIDSKRIFT I915. 



fallet ungefär vid samma tid det förra året. Äreskutan var 

 just nu som präktigast, och jag kunde ej nog beundra det 

 imponerande berget. Stora mängder snö syntes ha smält de 

 senaste dagarna på fjällen att döma av Indalsälven, som var 

 väldig i sitt lopp och översvämmade stränderna, sä att träd 

 och buskar stodo i vatten. Min bostad blev under de när- 

 maste tre veckorna liksom det förra året Edsåsen. Edsåsens 

 södra sluttning är delvis uppodlad, och ägorna begränsas av 

 gärdesgårdar, som löpa ned mot Hennän, ett litet biflöde till 

 Indalsälven. De öppna slätterängarna prunkade av maskros, 

 nu i sin fulla blomning. Det fanns rikligt med Carinii carvi 

 och AntJiriscus silvcstris, den förra börjande blomma, den 

 senare i knopp. Den vackra Mclandriuvi riibrum växte i 

 fläckar, och överallt lyste Barbareas gula kvastar. För övrigt 

 prålade Viola tricolor i vackra färger. De naturliga ängarna 

 voro nog örtrika, men blomningen hade ännu ej kommit i 

 full gång. Bland de arter, som där blommade, må nämnas 

 Antennaria dioica^ Alcheniilla vulgaris^ Pote?itilla crccta, Viola 

 hirta och biflora, Geiim rivale, Ranunculus, Polygala och 

 Anthoxanthuni. De båda storbladiga örterna Aconitum och 

 Geranium silvaticuin stodo i knopp. Den vedartade växt- 

 ligheten på dessa ängar utgjordes mest av småbjörkar, sälg 

 och gräal. Nedanför sluttningen utbreder sig granskogen, 

 här och där öppen för mossar med dvärgbjörk och hjortron 

 eller lämnande rum för kärr med videbuskar och bestånd av 

 Spiraea ulniaria. Av insekter lade man de första dagarna 

 särskilt märke till växtsteklarna, som påtagligen voro de allra 

 allmännaste. Den mesta uppmärksamheten ägnade jag den 

 stora flugfamiljen Anthomyidae, med vilken väl knappast nå- 

 gon annan insektfamilj inom våra fjälltrakter i artrikedom 

 torde kunna tävla. Men ännu voro anthomyiderna ej talrika, 

 och de flesta, som fångades, hade pannblåsa, vilket visade, 

 att de nu som bäst höllo på att utveckla sig. Av släktet 

 Hydrotaca syntes endast enstaka ex. av dentipes Fabr. På 

 buskarnas blad observerades TricJiopticus nigritellus Zett. 

 tämligen allmänt samt enstaka T. longipes Zett. På klä- 

 derna visade sig redan honorna till T. decolor Fall. Hur 

 vanlig honan till denna art än är i dessa trakter, är å&i för- 

 vånansvärt, så sällan man lyckas påträffa hannen. Denne 



