10 ENTOMOLOGISK TIDSKRIFT I915. 



cJirysostigDia L. Någon större buprestid hade jag nämligen 

 ej förut sett i naturen, varför det var med en viss förtjusning 

 jag fångade den skygga skalbaggen, vilken uppskrämd flög 

 undan likt en Cicindela. 



Den 7 juli lämnade jag Undersåker för att under någon 

 tid längre väster ut kring Snasahögarna göra mina iaktta- 

 gelser. På Turisthotellet i Enafors hade jag hyrt mig ett 

 litet rum. Fortfarande gassade solen lika hett, och alla gäs- 

 terna pä hotellet längtade förgäves efter regn. När tnan in- 

 trädde på verandan, förvånades man över de stora mängder 

 av bromsar, mygg och knott, som myllrade på rutorna. Också 

 påstod folket, att på flera år dessa blodsugare ej förekommit 

 i sådana massor som denna sommar. Efter min vana skulle 

 jag naturligtvis se efter, om något användbart kunde finnas 

 bland den surrande mängden. Förutom de fyra arter Taba- 

 7ms, jag förut nämnt, fanns här också ex. av en annan art, 

 som jag strax antog vara nigricornis Zett. Vid en närmare 

 undersökning har jag dock sedermera funnit, att de troligen 

 äro att räkna till en annan av Zetterstedt beskriven art näm- 

 ligen flaviccps. Det visade sig sedan, att ^ßaviceps Zett. i 

 denna trakt var en mycket allmän broms, igenkännlig på sina 

 vackert gröna ögon och den entonigt brungrå kroppen. 



Den första natten blev intet av sömnen för myggornas 

 skull. De kommo oupphörligen in i rummet genom springor 

 vid fönstren, och deras retsamma musik ljöd hela natten över 

 mitt huvud. Dagen därpå tillstoppade jag alla öppningar vid 

 fönstren med tidningspapper, och de följande nätterna var 

 jag någorlunda fredad för dem. Men sömnen blev likväl 

 hela tiden mycket dålig. I rummet, som vette åt söder, var 

 det både dag och natt olidligt varmt, och det var först på 

 morgonen, då någon svalka förmärktes, jag kunde njuta ett 

 par timmars sömn. Ej underligt då, att en viss matthet 

 kändes om dagarna, och det var ej utan möda jag företog 

 mina vandringar över myrarna, där solen vid middagstid 

 strålade stekhett ned på mitt huvud. Den 8 uppehöll jag 

 mig mest hela dagen på de myrar, som utbreda sig mellan 

 Enafors och Snasahögarna. Det var ganska ont om antho- 

 myider på denna terräng. Den för myrmarker karakteristiska 

 LiimiopJiora qjdnquelincata Zett. var dock allmän. Vid roten 



