D. LJUNGDAHL: LEPIDOPTEROLOGISKA ANTECKNINGAR. 25 



obetydligt kortare än framkanten, vilket ger vingarna ett tvär- 

 hugget utseende. 



Om framvingarnas teckning nämner prof. AURIVILLIUS i sin 

 beskrivning av notJium om »en alldeles rak, snettgående färg- 

 gräns» såsom typiskt för arten. Detta är fullkomligt riktigt, 

 så vitt det gäller $, hos vilken denna färggräns utgör det 

 mest utmärkande draget. Den uppträder där som ett brett, 

 ofta nästan helt svart- tvärband, som synes upptaga så att 

 säga hela inre mellanfältet. Vingarna äro i sin helhet mera 

 brokiga av svart och vitgrått. Yttre tvärlinjen är vanligen 

 i hela sin längd pä utsidan Ijuskantad (se vad som ovan 

 sagts om J*). 



Nyssnämnda snettgående tvärband tyckes hos ^ aldrig 

 vara svart, utan i de flesta fall endast något mörkare än 

 grundfärgen och ofta av samma färg, men alltid inåt begrän- 

 sat av en tydlig mörk linje. Någon gång övergår det utåt 

 omärkligt i grundfärgen. 



Samme författare har även angivit, att notlinm till skill- 

 nad från parthcnias skulle hava framvingarnas fransar enfär- 

 gade. Det visar sig, att så i allmänhet ej är fallet, och har 

 denna uppgift sannolikt tillkommit genom saknad av tillräck- 

 ligt stor jämförelsemateriel. I allmänhet förekomma dessa 

 fläckar å fransarna även hos nothiuii (se nedan), men deras 

 förekomst hos denna art synes vara något varierande, i det 

 att de ibland äro få eller otydliga och återfinnas de då tyd- 

 ligast mot vingspetsen eller någon gång saknas de fullständigt. 



Utom de i ovannämnda arbete angivna teckningarna å 

 bakvingarna finnas hos båda arterna ännu en karakteristisk 

 teckning, vilken hos partJienias framträder som ett av (åt- 

 minstone inåt) tydliga bågar bildat smalt band, vilket synes 

 utgå från bakhörnet, där det vanligen sammanhänger med 

 den svarta utkanten. Det följer därpå denna något diver- 

 gerande framåt och in i fältet 2. Hos $ sammanhänger 

 detta tvärband oftast med den mörka utkanten, men tyckes 

 vanligen hava en mer eller mindre tydlig fri spets i fältet 2. 

 Hos $ är bandet ofta fri.stäende. En antydan till fortsätt- 

 ning av detta band kan någon gång skönjas vid utkanten 

 av de övriga fälten eller så att den mörka utkanten synes 

 pä insidan vågig. Hos nothuDi återfinnes detta band van- 



