E. ORSTADIUS: BIDRAG TILL KÄNNEDOMEN OM FJÄRILFAUNAN. 55 



svag gräpudring" vid framkanten, tvädinjerna, ring- och njur- 

 fläcken försvunna samt inga andra teckningar än den någor- 

 lunda tydliga våglinjen, de mörka små fläckarna i framkanten 

 och de vanliga små vita hakpunkterna i samma kant nära 

 vingspetsen. 



Charaeas Stph. 

 graminis L. Ej allmän, men anträffas dock årligen. 



Epineuronia Rebel. 



popiilaris F. Tämligen allmän. 



cespitis F. Tämligen sällsynt. 2 J^J* och i $ tagna i 

 Bäckasl.öf 1914. Ç-exemplaret, som är ej så obetydligt av- 

 fluget, är fångat redan ^/t, cTcf fångade ^^/s och ^^s- Flyg- 

 tiden finnes i »Nordens Fjärilar» angiven till aug. — sept, och 

 i Danmarks Fauna till augusti. 



Maruestra Tr. 



advena F. Ej sällsynt, dock ej så vanlig som följande art. 



tincta Brahm. Allmän. En ^ mäter blott 40 mm. mellan 

 vingspetsarna. 



brassicae L. Tämligen allmän. 



persicariae L. Sällsynt. Endast en ganska avflugen ^ 

 tagen ^/t 14 i Bäckaslöf på lockbete. Exemplaret har den 

 snövita njurfläcken försedd med tydligt gul kärna. Arten är 

 enligt »Nordens Fjärilar» förut funnen i Skåne och Blekinge, 

 varjämte den enhgt VON PORAT (Ent. Tidskr. 191 3, sid. 94) 

 är anträffad i Jönköping. I Danmark är den enligt KlöCKER 

 »udbredt». 



olcracca L. Torde fä anses såsom ganska sällsynt i 

 Vä.xjötrakten. 



genistae Bkh. Sällsynt. En Ç, uppfödd från larv, kläcktes 

 ^'/4 13. Grundfärgen å exemplaret i fråga är rätt mycket 

 brun, vadan det lätt kunde tagas för en tJialassina, men våg- 

 linjens stora och kraftiga W, vars spetsar alldeles tydligt nå 

 ända till utkanten, och frånvaron av pilfläck å våglinjens in- 

 sida i fältet 2 skilja det från sistnämnda art. ^^ av de 

 bägge arterna skiljas lätt från varandra genom analklaffarna. 



dissimilis Knocii. Allmän. Till huvudformen räknar jag 

 exemplaren med entonigt gråbrun grundfärg, otydliga fläckar 



