SVENSK INSEKTFAUNA. 



10. 



TIONDE ORDNIiNGEN. ( ' fT^g g . igjg j 

 FJÄRILAR. LEPIDOPTERA. ^^^^tion^}J^ 

 II. Småfjärilar. Microlepidoptera. 



Sedan gammalt har man, huvudsakligen av praktiska 

 skäl, frän de övriga fjärilarna avskilt åtskilliga familjer, om- 

 fattande mestadels smärre eller mycket små och därför av 

 samlare ..oftast förbisedda arter och sanmianfört dem under 

 ovanstående benämning. 



Mikrolepidoptererna utgöra icke någon systematisk en- 

 het, och åtskilliga av de s. k. storfjärilarna (makrolepidop- 

 tererna) äro mera släkt med småfjärilsgrupper än vissa av 

 dessa senare inbördes. Det omfång man vill giva gruppen, 

 är därför inom vissa gränser skäligen godtyckligt. För »Svensk 

 insektfauna» har det synts lämpligt att låta gruppen omfatta 

 de familjer, som icke blivit behandlade i AURIVILLIU.S' »Nor- 

 dens fjärilar», d. v. s. de på svenska kallade /;/<?//-, vecklarc-, 

 mal- och käkfjärilarna. 



Någon för alla småfjärilar gemensam karakteristik kan 

 av ovannämnda skäl ej givas. I det stora flertalet fall är 

 redan den ringa storleken ett tillräckligt kännetecken. Denna 

 kan dock variera inom rätt vida gränser, från en vingbredd 

 av 3 à 4 mm. hos vissa malfjärilar till, i sällsynta fall bland 

 mottfjärilarna, över 40 mm. Till småfjärilarna höra emel- 

 lertid alla former med fjäderlikt kluvna vingar likasom alla 



Entomol. Tidsky. Arg. j6. Haft. 2 — 4 {'CijJ- 



