gS ENTOMOLOGISK TIDSKRIFT 1915. 



med mycket ofullständigt ribbsystem eller mycket smala vin- 

 gar eller långa vingfransar. Hit höra vidare sädana fjärilar, 

 som i bakvingarna ha alla tre analribborna utbildade, och i 

 vilkas framvingar blott en analribba är fullständigt utbildad, 

 ävenså arter med utvecklade käkpalper. (Glasvingefjärilarna, 

 Aegeriidœ, och säckfjärilarna, PsycJiidœ, som i framv. ha i 

 och i bakv. 3 analribbor, avvika från här upptagna grupper 

 antingen — de förstnämnda — genom delvis genomskinligt 

 glasklara vingar, eller — de senare — genom rudimentära 

 palper.) 



Svårigheten med småfjärilarnas bestämning ligger huvud- 

 sakligen däri, att en undersökning av vingarnas ribbförgre- 

 ning oftast är nödvändig. Man kan därvid lägga vingen på 

 ett s. k. objektglas och med en pensel försiktigt avborsta 

 fjällen; enklare är dock vanligen att drypa en droppe xylol 

 på den torra, avtagna, på objektglaset lagda vingen, dä den 

 blir så genomskinlig, att ribborna synas, varefter man, om 

 man önskar bevara den, kan drypa en droppe i xylol löst 

 kanadabalsam på densamma och täcka den med ett tunt 

 s. k. täckglas. Har man ont om exemplar, kan man utan 

 att avtaga vingen göra den genomskinlig med en droppe 

 xylol och undersöka ribbförloppet, innan xylolen hinner av- 

 dunsta. 



I det följande användes det SPULER'ska beteckningssät- 

 tet, enligt vilket huvudribborna, framifrån räknat, betecknas 

 med romerska siffror, I — V (de båda sista analribborna med 

 a och ß), medan deras i vingkanten utlöpande grenar utmär- 

 kas med arabiska siffror, fogade såsom index till de romerska. 

 För jämförelses skull meddelas i nedanstående redogörelse 

 för ribbförloppet inom parentes den numrering av ribborna 

 (HerrICH-SchäFFEr's metod), som använts i de flesta äldre 

 handböcker över fjärilar. 



Ribban I (framv. 12, bakv. 8) Subcosta löper från ving- 

 roten strax innanför vingens framkant och utmynnar i den- 

 samma. II (framv. ii — 7, bakv. 7) Radius, även kallad främre 

 mittribban, går bakom den föregående från vingroten och 

 bildar till en början främre gränsen för det s. k. diskfältet; 

 i framv. upplöser den sig i högst 5 grenar (IIj — II5), som gå 

 till framkanten, framhörnet eller främre delen av utkanten 



