o. lundblad: anteckningar om våra vattenhemipterer. 199 



långsamt förflytta sig under vatten genom slag av mellan- 

 och bakbenen, men rörelserna ske tungt och ovigt, och det 

 synes tydligt, att djuret är främmande för situationen. 



Kur det förhäller sig med Mesovelia i berörda hänseende 

 synes vara alldeles okänt. Kuhlgatz' anförande får närmast 

 betraktas som en utan grund framkastad hypotes. Den är 

 för övrigt alldeles oriktig. Sä vitt jag kunnat finna, gä djuren 

 aldrig frivilligt ner i vattnet och kunna ej alls simma. Dä 

 t. ex. vid infångandet en del av djuren kommo under vatten, 

 fingo de håren i oordning och blevo våta. Liksonî Gerris, 

 ehuru mycket sämre än denna, kunde de visserligen genom 

 ärtag förflytta sig någon centimeter genom vattnet, men om 

 simning i egentlig mening kan ingalunda bli tal. Det går 

 mycket långsamt och otympligt, och djuren kunna sedan ej 

 vidare taga sig upp till ytan igen utan sjunka till bottnen. 

 De röra benen endast i avsikt att fortast möjligt få fast mark 

 under fötterna igen. Troligt är, att dessa exemplar, över- 

 lämnade åt sitt öde, varit tillspillogivna, om ej tillfalle givits 

 dem att efter ett i vattnet befintligt fast föremål, t. ex. en 

 växtstjälk, äter praktisera sig upp till ytan. 



Jag har även närmare undersökt Mesovelia i akvarium 

 och har haft rik tillgång till exemplar. Försöker man trj^cka 

 ner ett djur under vattenytan, visar detta sig vara nästan 

 omöjligt. Hela djuret är inhöljt i en stor luftbläsa; särskilt 

 är luften riklig på undersidan i dess behäring. Har man väl 

 fått djuret under vattenytan, skjuter det strax upp igen, 

 bryter vattenhinnan och kommer att ligga torrt ovanpå den- 

 samma, så framt ej försöket gjorts så våldsamt och oförsik- 

 tigt, att håren kommit i olag. Det är således tydligt att 

 djuret ej kan simma, men jag vill ingalunda neka till att det 

 möjligen kan krypa ner längs en växtstjälk, ehuru jag dock 

 ej iakttagit detta. 



Om parningen har jag ej sett några uppgifter. Jag har 

 iakttagit den i slutet av augusti. Härvid sitter hannen, som 

 är mindre, mörkare och mera långsträckt än honan, upp- 

 krupen på honans rygg, såsom ju brukar vara fallet hos 

 vattenlöparna. De hanliga genitalsegmenten äro under kopula- 

 tionen böjda något till höger. Sannolikt övervintrar den be- 



