SMÄRRE MEDDELANDEN OCH NOTISER. 2g I 



Utflyttning till sitt nya palats vid Frescati utanför Stockholm av- 

 hjälptes museets sen länge kända trångboddhet. För entomologiska 

 avdelningen blev det ungefär som om en torpare skulle flytta in i 

 en ministervåning — ett något förbluffande långt steg. Helt na- 

 turligt har intendenten skyndat sig att nu tillgodose behovet av en 

 för den stora allmänheten tillgänglig skådesamling. Sedan någon 

 tid tillbaka har den varit öppnad för allmänheten och ovanligt 

 flitigt besökt. 



I en stor, ljus sal 2 tr. upp finner man den inrymd. I ge- 

 digna, smakfulla skåp och montrer uppradas massor av i glän- 

 sande färger prydda djur, grupper åskådliggörande insekternas 

 biologi, prov pä varandra härmande arter (mimicry), skyddstill- 

 passningar, sanitärt och ekonomiskt viktiga former o. s. v., allt så 

 smakfullt och omsorgsfullt monterat, att samlingen i det avse- 

 endet säkert kan uthärda konkurrensen med det bästa i utlandet. 



Det är ju självklart, att meningarna om en dylik skådesam- 

 lings uppgift och betydelse kunna vara delade. Så vitt jag för- 

 står, torde emellertid den allmänna uppfattningen nog vara den, 

 att en skådesamling i grova drag skall förtälja de kända insek- 

 ternas system, i mån det är möjligt åskådliggöra de viktigaste 

 typernas yttre och inre byggnad, belysa insekternas utvecklings- 

 historia, demonstrera karakteristiska drag ur deras liv samt på- 

 visa deras förhållande till människan, sanitärt och ekonomiskt. 

 Kvantiteten av utställda föremål betyder mindre än kvaliteten. 

 Korteligen, samlingen bör vara en stor, pedagogiskt väl utarbetad 

 bok, ur vilken den bildningssökande kan inhämta det väsentliga rö- 

 rande den ifrågavarande djurgruppen. Givetvis möter det vissa svå- 

 righeter att i detalj följa en dylik plan, men i varje fall synes mig 

 denna böra vara den röda tråden» vid samlingens uppställande. 



Från denna allmänna grundplan må sedan obligatoriskt 

 skjuta en utlöpare, som alldeles speciellt tillgodoser de svenska 

 önskemålen, faunistiskt och biologiskt. 



Helt säkert har ovannämnda tankegång också föresvävat 

 ordnaren av denna »skådesamling». Men å andra sidan kan 

 man ej värja sig från den reflexionen, huruvida ej en önskan 

 att få samlingen fort (för att icke säga först!) färdig och ett visst 

 skattande ät eftekten gjort sig väl mycket gällande på bekostnad 

 av planmässigheten. 



Visserligen må man ej förglömma, att det effektrika alltid 

 har sitt värde som attraktion och stimulans till närmare stu- 

 dier, men detta får ej bortskymma målet det allra minsta. Så 

 t. ex. må ej nödvändigtvis det grannaste sättas på den bäst syn- 

 liga platsen på bekostnad av det nyttigaste eller lärorikaste. 



Tvivelsutan är den svenska samlingen mest styvmoderligt 

 behandlad. Så t. ex. är den systematiska typsamlingen synner- 

 ligen inkonsekvent ordnad. Vissa grupper (t. ex. sländor och 

 rätvingar) ha fått ett oproportionerligt stort utrymme och åtföl- 



