CLADOCERA. 3 
ganismerna vanliga förhållandet, när vissa organers utveckling af naturen 
företrädesvis är gynnad. Man tänke härvid blott på de ursprungligen 
tvenne tänderna hos Monodon, samt, för att taga ett exempel, som ligger 
närmare, huruledes hos en del parasitiska Crustaceer vidfästningsorganerna 
taga öfverhand öfver rörelseorganerna, som sluteligen helt och hållet för- 
svinna. När stundom första paret antenner äro mer än vanligt utbildade, 
isynnerhet hos hannarne af Sida och Daphnia, så tyckas de vid dem fä- 
stade, mer eller mindre betydande bihangen, som dels visa sig såsom långa 
processer, och dels såsom borst och papiller, vara rudimenter till grenar 
och borst, liknande dem, som finnas å andra paret antenner, och som till- 
följe af den olika funktion, hvartill de blifvit bestämde, äfven fått en olik 
form. Man har i allmänhet antagit att de. till funktionen äro känselorganer, 
och isynnerhet deras form hos Acantholeberis (tab. IV, fig. 3, b), der de på 
spetsen bära temligen stora, och särdeles genomsigtiga papiller (tentakler), 
uti hvilka ScHöprerR funnit nerfgrenar, talar för en sådan tydning. 
Mundelarne bestå af en öfverläpp (labrum), som framtill eller under- 
till betäcker munnen och oesophagus; ett par mandibler (mandibule), som 
sakna palper, och med sin öfre ända äro fästade straxt bakom basen af 
de bakre antennerne, och med nedre ändan, som är krökt inåt, och vid 
hvars spets tuggytan år belågan, stöta intill hvarandra straxt ofvanom 
munöppningen, och sålunda hafva ett läge, som är ungefär vinkelrätt mot 
kroppens längdaxis; en mer eller mindre utbildad underläpp (labium)"”), 
i form af en bakifrån mot munnen rigtad spetsig process; och på hvardera 
sidan af denne en med flera eller färre spetsiga taggar beväpnad mazilla, 
som vid ändan är krökt inåt och framåt mot munnen, och merendels har 
ett läge, som är nästan parallelt med kroppens längdaxis ”). 
Benen äro fyra, fem eller sex par, som merendels hafva en ganska 
sammansatt byggnad, och af hvilka åtminstone en del bära mer eller min- 
dre utbildade; till respirationen tjenande bibang, hvilken omständighet för- 
skaffat dem namn af branchialben. På djurets rörelse synas de icke 
hafva något inflytande, emedan man under mieroscopet ständigt får se, 
huru dessa ben äro i en oafbruten stark rörelse fram och tillbaka, oaktadt 
2) Underläppen har man förut icke observerat; men jag fann den ganska tydelig hos 
Lynceus lamellatus (se tab. V. fig. 8, d), och har äfven funnit rudiment af densamme 
hos Daphnierne. 
5) Hos Polyphemus äro desse, enligt Fiscner, rudimentära, och Lovén har icke med 
säkerhet kunnat finna dem hos Evadne. 
