CLADOCERA. 4 
öppningen för utförsgången för semen bakpå abdomen nära anus. Härtill 
har jag äfven tyckt mig finna spår, men ZENnKER (Mörrers Archiv, 1851) 
påstår, att denna öppning är belägen på undre eller främre sidan af ab- 
domen bakom sista benparet. Äfven har jag tyckt mig se, att honorne 
hafva en lång införsgång till ovariwm (slida) hvilken har sin öppning i 
närheten af anus. Den af JurisE lemnade figuren öfver parningen af 
Daphnia pulex tyckes också gfva anledning att förmoda något sådant. 
Det har icke lyckats mig, att få se denna parning. 
De föröka sig till en utomordentlig grad, icke derföre att de hvarje 
gång framföda en stor mängd ungar, utan derföre att denna framfödsel 
sker så ofta, och att ungarna i sin ordning igen behöfva så kort tid, för 
att blifva aflingsföre. JurRiInE, som bäst undersökt deras propagation, har 
observerat, att ungar af Daphnia pulez, som blifvit framfödde d. 30 Juni, 
sjelfve hafva framfödt ungar d. 9 Juli, och hafva sedermera, så länge 
temperaturen varit hög, fortfarit att ånyo framföda hvar tredje eller fjerde 
dag. Ungarnes antal vid hvarje födsel varierar ganska betydeligt, och är 
i allmänhet mindre i början, när djuret är ungt, än sedan det blifvit äldre 
och mera utvuxet. Hos en del andra inom samma ordning är ungarnes 
antal vida mindre — blott 1 till 2 — än hos D. puler, och derigenom 
kan man förklara, hvarföre de äro mindre allmänna. När vi besinna 
denna stora fruktsamhet, kunna vi inse, huruledes det är möjligt, att finna 
nästan alla stillastående vatten vimlande af dessa djur, som stundom visa 
sig i en så förvånande mängd, att vattnet derigenom tyckes hafva erhållit 
en särskild färg. Oaktadt de troligtvis alla hafva skilda kön, har man 
dock gjort den märkvärdiga iakttagelsen, att en förnyad parning icke är 
nödvändig för hvarje ny partus. Sålunda kan en enda parning sträcka 
sin verkan till flere generationer; och JurisE har fullföljt en sådan propa- 
gation, utan parning, genom sex, ja, hos en genom femton generationer, 
men erfor derjemte, att ungarnes antal aftog för hvarje ny generation, så 
att man deraf kan finna, att denna fortplantning sluteligen skulle upphöra, 
och att hannens medverkan således är nödvändig för artens bestånd. 
Deras fiender synas, utom fiskarne, hufvudsakeligen vara Hydråchner, 
larver af Neuropterer, Gammari, samt någon gång Cypris och Cyclops. 
Dessutom finner man ofta en mängd Vorticeller fästade på dem. 
Deras födoämnen synas hufvudsakeligen vara animaliska, men utgöras 
äfven, åtminstone hos Lyncei, till dels af vegetabiliska ämnen. 
De förekomma isynnerhet i stillastående vatten, men träffas åfven 
