30 > ÖLADOCERA. 
2. DAPHNIA PULEX (DE Geer). 
Rostrum femine aculum, maris obsoletum vel nullum. Testa postice processum plus vel minus 
longum, et acuminatum, interdum obsoletum emittens, inque lateribus scutulis quadratis reticulata. 
Abdominis margines postici, fissuram; analem eircumdantes, absque sinu. Magnitudine paullo infra 
antecedentem. 
Tab. II, fig; 2 & 3; tab: XVI, fig. 10—12. 
Monoculus pulex, DE GEER: Mémoires pour servir å PHistoire des AR 1 jå VI, P: 442, tab. 
27, fig. 1—8. (1778). 
? Eg JURINE : Histoire des Monocles, p- 85, tab. 8—11. Cisagi. 
Daphnia pulex, BATRD: British Entomostraca, p. 89, tab. VI, fig. 1—5; tah. NH, fig. 3 & 4 
tab. IX, fig. 5; tab. XI, fig. 4, 5 & 6. 
”-— magna, S. FIscHER: Bullet. de la Société Imper. des Naturalistes, .de Moscou, T. 24, p. 
9, tab. III, fig. 2, 4 & 5. 
Anm. -Baro har för denna arten anfört en mycket vidlyftig synonymi, som likväl icke 
torde vara af så synnerligen stort värde, emedan af de fleste författare, som der af Bairp 
blifvit uppräknade, den ifrågavarande arten och Bairos D. Schaefferr eller D. magna, 
Straus, blifvit förvexlade med hvarandra, och mån derföre icke med säkerhet kan veta, 
hvilkendera arten de beskrifvit, då deras ;beskrifningar: dertill varit alltför ofullständiga, så- 
vida icke sådana figurer, som framhålla de utmärkande karaktererne, af dem blifvit lemnade; 
såsom t. e. förhållandet är med DE Geer, Jag har derföre ansett det bättre, att inskränka 
synonymien till några få författare, om hvilka man med säkerhet kan känna, att de beskrif- 
vit den ärt, om hvilken frågan är, Dessutom hår Bairp uti synonymien äfven uppfört Straus; 
som dock, enligt hvad figurerne utvisa, beskrifvit en annan, nemligen den föregående arten. 
Denna vidlyftiga synonymi förefaller så mycket mera beltänklig, som Bamp från D. .pulex 
åtskiljt ännu en tredje art, hvilken synes. komma den ännu närmare, än DT. magna, nem- 
ligen D. PSeDnea ENE 
Beskrifning: Den gamla honan (tab. I, fig. 2) är föga mindre, än 
den af föregående, och den allmänna kroppsformen är hos den densamma; 
Färgen är föränderlig. Oftast är den grönaktigt hvit, med mer eller 'min- 
dre stark brun anstrykning. Ibland är den rödaktig, så att vattnet der- 
igenom, då den visat sig i stor mängd, synes hafva erhållit. en rödaktig 
färg. "De yngre äro merendels mera ljusa till färgen, och mera genom- 
sigtiga. De förete, jemte hannarna, samma afvikelser från de gamla ho- 
norna, som demi, hvilka omnämndes hos: föregående. De hafva "den bakre 
processen. på skalet särdeles lång, och skalets öfre kontur rät eller concay. 
Stundom finner man hos yngre individer vid skalets tergaldel, ungefär 
ofvan fästet för andra paret antenner, en upphöjning af skalet i form af 
en afstympad, i spetsen öppen kägla. Detta häntyder på den å samma 
ställe varande normala öppningen på skalet hos sl. Sida och några andra. 
FiscHER har afbildat ett yngre individ med en dylik upphöjning på skalet. 
