IV INLEDNING. 
manblandas, och dölja hvarandra, förete Cludocera lika stora svårigheter, 
som de andre båda ordningarna, ja stundom än större, emedan vissa de- 
lar ofta äro så genomsigtiga, att man behöfver använda det aldra största 
bemödande, för att kunna se deras konturer. 
Tager man detta i betraktande, så finner man lätt, att tideräkningen 
för dessa små djurs naturalhistoria icke kan sträcka sig längre tillbaka, än 
till tiden för upptäckten af det sammansatta microscopet. Icke långt här- 
efter se vi dem vara föremål för vetenskapliga undersökningar, och redan 
SWAMMERDAM !) och LEEUWENHOEK ”) egnade dem sin uppmärksamhet. Den 
sednare hade t. o. m. observerat olikheten mellan ungarna och de gamla 
af sl. Cyclops. Men oaktadt uppmärksamheten således redan då på dem 
blifvit rigtad, så snart man med biträde af det sammansatta microscopet 
började taga kännedom om denna osynliga djurverld, hvarom man förut 
icke haft någon aning, blef det dock förbehållet åt den namnkunnige 
danske zoologen O. F. Mörter och vår utmärkte entomolog C. DE GEER, 
att först något mer än hundrade år derefter riktigt uppfatta deras karak- 
terer och systematiskt beskrifva dem. LInsÉ synes icke hafva tagit någon 
vidare kännedom om dessa små djur, då han upptagit alla tre ordningarne 
jemte en del andra under det af honom uppställda slägtet Monoculus. Af 
detta slägte beskrifver han uti Fauna Svecica, 2:da edit., åtta arter, af 
hvilka de trenne — Mon. puler, pediculus och quadricornis — blifvit anförda 
vid de här längre ned förekommande beskrifningarna. De trenne första 
höra till andra ordningar. Af de tvenne sista hör den ena arten 
— Mon. conchaceus — påtagligen till Ostracoda, ehuru den icke med 
säkerhet kan identificeras med någon viss art, och den andra — Mon. 
lenlicularis — synes höra till ordn. Phyllopoda, och sl. Estheria, enligt 
Barrp ?). 
Efter Linné är Baron C. DE GEER hos oss den ende som skrif- 
vit öfver de i våra färska vatten förekommande Crustaceer af här ifråga- 
varande ordningar. Med bibehållande af det Linnéanska slägtnamnet Monocu- 
lus Har han indelat dem i trenne familjer, och lemnat omständliga beskrif- 
ningar ') öfver sju arter, hörande till alla tre ordningarna, och hvilka alla 
1) Historia Insectorum gceneralis, 1669. 
2) Epistole ad Societatem Regiam Anglicam, 1699. 
3) Annals and Magaz. of Nat. History, vol. VI, 2 ser. 1850, p. 54. 
2) Mémoires pour servir å V'histoire des Insectes, t. 7, p. 433, et sequ. (1778). 
