DAPHNIA PULEX. 33 
deras vidare utveckling och kläckning i mån af den lägre eller högre 
temperatur, hvari djuret lefver, längre eller kortare tid. Under vintern 
fordras dertill t. ex. för sådana, som man håller i fångenskap, längre tid, 
än under sommaren. JurinE har observerat, att under förra årstiden 
ungen först å tionde dagen efter äggens inkomst i matrix, fullt utbildad 
lemnat denna sednare, då den deremot under sommaren i Juli månad, 
tvenne dagar derefter utgått från densamma. Dessa ungar framföda under 
sommaren ungefär tio dagar härefter i sin ordning andra ungar. Sedan 
de blifvit fullt utvuxne, erhålla de oftast aderton å tjugo ungar hvarje gång. 
Deras fruktsamhet är således utomordentlig, och det är icke underligt, att 
man ofta i stillastående vatten finner dem till en så oändelig mängd, att 
vattnet derigenom kan synas hafva erhållit en egen färg. Ofta, isynnerhet om 
hösten och vintern, ser man, att matrix är svartaktig. Detta kommer sig 
deraf, att der på undre sidan af skalet på hvardera sidan af matrix från skalets 
öfre kant ända nedom ovaria, och från trakten straxt bakom hjertat till nära 
bakre kanten af skalet bildar sig en nästan rektangulär svartaktig fläck, som 
uti sin medlersta del har tvenne ovala något upphöjda och genomsigtiga 
partier (tab. XVI, fig. 12). Denna svarta fläck utgöres af tvenne valvler, af 
hvilka den yttre är förenad med skalet. Inom dessa valvler äro, enligt STraus?) 
ännu ett par mindre dylika, och inom dessa ligga de ovala ljusare partierna. 
Dessa sednare utgöra hvardera ett ägg. Man har benämnt dessa båda 
mörka partier, som från ryggkanten sträcka sig nedåt sidorna, och nästan 
hafva formen af en sadel, Ephippium. JurisE har observerat, att det bildas 
af det mörkgröna ämne, som innehålles i ovaria, när detta utgår i matrix. 
Man har äfven sett ungar utkläckas af dessa ephippia. De måste således 
innehålla ägg.  Ephippium afkastas vid ömsningen af skalet, och de em- 
bryoner, som det innehålier, öfverlemmas till utveckling åt elementernas 
inverkan. Under det ephippium är fästadt vid skalet undergår detta sed- 
nare å detta ställe en betydelig förändring. Dess skulptur blir olik, reticu- 
leringen blir otydelig och mycket fin, den bakre processen på skalet blir 
inknipen vid basen, och försvinner ibland nästan helt och hållet, och 
skalet får ofta en uppstående puckel ofvan hjertat. Man har observerat, 
att, sedan ephippium blifvit afkastadt, honan snart derefter fått vanliga 
ägg; och JurmnE tyckes hafva förmodat, att denna bildning vore en följd 
af någon sjuklighet, samt derföre kallat den ”maladie de la selle” Om 
?) Mémoires du Museum, T. V, p. 415. 
