42 CLADOCERA. 
botten. Den har träffats tillsamman med följande, och fäster sig, liksom 
den, med ryggen vid vattenväxter och andra föremål. 
6. DAPHNIA SIMA, Möurer. 
Testa postice oblique truncata vel rotundata, transversim striata et punctata, ejusque margo su- 
perior et inferior serrulatus. . Caput antice rotundatum, postice rostro parvo. Longitudo circit. 2 
mm. vel paulo supra. 
Tab. . III, fig. 2—4. 
Daphne vetula, 0. F. MÖLLER: Zool. Danice Prodromus, N:o 2399: 
Daphnia sima, IDEM : Entomostraca, p. 91, tab. XII, fig. 14 & 12. 
2 ÅA LIÉVIN : Die Branchiopod. d. Danziger Gegend, p. 26, tab. VY, fig. 8—10. 
2 R S. FiscHER: Uber die Crustaceen aus d. Ordn. d. Branchiop. u. Entomostr. 
| p- 177, tab. V, fig. 10, tab. -VI, fig. 1—4. 
Monoculus exspinosus, DE GEER: Mémoires pour servir å V'Hist. des Ins. t. 7, p. 457, tab. 27, fig. 
9—13, tab. 28, fig. 1—2. 
FRE JURINE : Histoire des Monocles, p- 4129, tab. 12, fig. 1 & 2. 
»-—— nasutus, IDEM: ibidem, p. 133, tab. 13, fig. 1 & 2. 
Daphnia' vetula, BARD: British Entomostraca, p. 95, tab, X, fig. 4 & 4 a. 
Anm. Mönoer har i sin Zoologwe Danice Prodromus, p. 199, korteligen angifvit 
denna Daphnia under namn af Daphne vetula, men har sedermera i sina ”Entomo- 
straca” i stället för detta namn satt det af Daphma sima, och icke ens omnämnt det 
förra. Jag har derföre ansett mig böra bibehålla det af honom sednast gifna namnet, 
isynnerhet som detta är af de flesta antaget. 
Beskrifning: Sedd från sidan, liknar den 'gamla honan mycket den fö- 
regående till kroppsformen (tab. III, fig. 2)7). Den är något större än 
den, och näst D. magna & pulez den största inom slägtet. Färgen är 
olivgrön. Hufvudet är litet och har framtill en stark rundning; Bakom 
denna bildar dess öfre kontur en jemn båge, och slutas baktill vid en 
tydelig impression mellan hufvud och thorax. Dess undre kontur är fram- 
till något konvex, samt bakåt med en temligen stark bugt, hvars bakre 
kant i förening med bakre kanten af hufvudet bildar ett litet rostrum, eller 
en spetsig vinkel. Bakom gränsen mellan hufvud och thorax bildar ska- 
lets öfre kontur en jemn båge, som vid dess” bakre: del böjer sig starkt 
nedåt, och der med en nästan trubbig vinkel öfvergår i den bakre. Denna 
sednare konturen, eller rättare sagdt de båda bakre kanterna af skalet, 
2) Härvid får jag anmärka, att denna figur är tecknad efter ett icke fullt utvuxet indi- 
vid. Den fullt utvuxna är bredare. 
