62 CLADOCERA. 
1. POLYPHEMUS PEDICULUS (Linns). 
Longit. circit. 1 millim. 
Tab, V; fig. 3-6 
Monoculus pediculus, LISE: Fauna Svecica, 2 edit. N:o 2048. 
då 2 DE GEER: Memoires pour servir å UHist. des Ins. t. VII, p. 467, tab. 28, 
fig. 9J—153. 
polyphemus, JURINE: Histoire des Monocles, p. 143, tab. 15, fig. 1—3. 
Polyphemus oculus, 0. F. MULLER: Entomostraca. p. 119, tab. XX, fig. 1—5. 
4 q LIÉVIN: Die Branchiop. d. Danzig. Gegend, p. 43, tab. XI, fig. 4—8. 
n. pediculus, BAIRD: British Entomostraca, p. 111, tab. XVII, fig. 1. 
stagnorum, S. FISCHER: Uber die in d. Umgeb. vy. S:t Petersburg vork. Branchiop. u: 
Entomostraceen, p- 168, tab. II, fig. 1—9. 
” 
Beskrifning af honan: Sedd från sidan (tab. V, fig. 3), synes kroppen 
afdelad i tvenne afdelningar, vid öfre kanten åtskilda genom en djup im- 
pression: en främre, som är smalare nästan cylindrisk, och en bakre, ungefär 
i form af ett halfklot. Den främre delen utgöres af hufvudet, och den 
bakre af thorax och abdomen. MHufvudets kontur har framom ögat en 
jemn cirkelbåge, som ofvantill och bakåt med den andra delen af hufvu- 
dets öfra kontur bildar en bugt eller vinkel, hvilken der utvisar en tyde- 
lig gräns mellan det skal som betäcker ögat, och det, som betäcker den 
återstående delen af hufvudet. Bakom denna gräns är en för det mesta 
rund öppning på skalet (9), men den öfra konturen företer såväl 
vid denna som bakom den en jemn båge, som närmare impressionen 
sänker sig starkare. Hufvudets undre kontur är ojemn tillfölje af första 
paret antenner (6), och labrum (a), som här hafva sitt läge. Det sednare 
är mer eller mindre framstående, allt eftersom det är upprest eller icke. 
A figuren är det upprest. Hufvudet är till en viss grad rörligt, och kan 
böjas ned, så att det kommer närmare benen, än förhållandet är å figuren. 
Detta läget är det vanliga, men då synas mundelarna icke så tydeligt. Den 
bakre kroppsdelen upptages till större delen af den stora kavitet, der 
ungarne kläckas, jag menar matriz. Då denna är fylld med ägg, eller 
ungar, såsom å figuren, företer dess öfre, bakre och undre kontur en 
jemn rundning i form af en halfeirkel, ofvan hjertat stundom bildande en 
liten bugt. Då matrix är tom, är denna del mindre, samt stundom bakåt 
afsmalnande. Under matrix ligger vanligtvis tätt intill skalet och parallel 
med det den långa, abdominalborsten bärande processen (f), och vid dess 
bas bildar abdomen en liten rundning (e), hvilken är dess bakersta eller 
sista del, och hvarest anus är belägen. Ofvan basen af abdominalproces- 
