LYNCEUS LAMELLATUS. 71 
par, af hvilka de tvenne första knapt synas vara branchialben. Den bakre 
delen af abdomen är alltid genom ett tydeligt led skild från den främre, 
och vid detta led sitta i bakre kanten ett par ledade borst. Under ögat 
är en svart fläck, som merendels är stor. Tarmen bildar tvenne slyngor: 
en i thorax, och en i abdomen. 
A) Testa, supra visa, antice crassa et rotundata. 
1. LYNCEUS LAMELLATUS, Mörcrer. 
Testa punctata, a latere visa, fere reclangularis, ad angulum marginis posterioris el inferioris ro- 
tundata, margine söperiore plus vel minus arcuato; rostro breviusculo parum acuto. Antennarum 
brevium secundi paris ramorum unus tres, et alter quinque setas geniculatas et ciliatas fjerens. Abdo- 
men posticum latum, et lamellosum, ejusque margo poslicus una serie aculeorum armatus. Macula 
nigra infra oculum parva, prope basin antennarum primi paris posita. Intestinum antice appendicibus 
duabus czeciformibus brevibus instructum. Longitudo circiter 3—4 mm. Maximus inter suos conge- 
neres, et inter maximos hujus ordinis. 
Tab. Vj fig/s7=>12y tab. VI fig. 4—7' tab VIL) fig! "I. 
Lynceus lamellatus, 0. F. MULLER: Enolomostraca, pag. 73, tab. IX. fig. 4—6. 
ZADDACH: Synopseos Crustac. Prussicorum Prodromus, p. 28. 
LIÉVIN: Die Branchiop. der Danz. Gegend, p. 39, tab. IX. 
Eurycercus lamellatus, BARD: British Entomostraca, p. 124, tab. XV, fig. 1 & 1 a—b. 
Lynceus laticaudatus, S. FisonEr: Uber die Branchiop. u. Entomostrac. in d. Umgeb. v. S:t Pe- 
tersburg, p. 187, tab. VII, fig. 4—7. 
Beskrifning: Denne, som är den störste inom slägtet, skiljes dessutom 
lätt från sina samslägtingar genom formen af den bakre delen af abdomen, 
som är mycket bred, hoptryckt lamellös och nästan jemnbred, samt i bakre 
kanten försedd med en rad tätt intill hvarandra sittande taggar, som tilltag: 
i storlek mot bakre ändan af abdomen (tab. V, fig. 7, h; fig. 11). Det 
är denna formen af abdomen som gifvit anledning till det af Mörrer gifna 
namnet. Sedd från sidan, är honan (tab. V, fig. 7) af mer eller mindre 
rectangulär form. Hufvudet företer framtill en jemn rundning, och slutas 
med ett nedåtrigtadt temligen kort och föga spetsigt rostrum ”'). Den öfre 
bakre kanten af hufvudet är något uppstigande, och föga böjd. Bakom 
suturen mellan skalet å hufvudet och det å thorax är den öfre konturen 
mer eller mindre starkt bågböjd i den mån matrix är fylld af ungar. Är 
denna kontur starkt bågböjd, öfvergår den med en rundning så smånin- 
1) Då detta rostrum ses framifrån, är det kort, bredt och trubbigt. 
