82 ÖLADOCERA. 
tes då icke vara sällsynt. Under sommaren har jag förgäfves sökt den i 
norra Skåne på sådana localiteter, som MöLrrer uppgifver, nemligen skogs- 
kärr, med ruttnande boklöf på bottnen. Dess rörelser likna mycket dem 
af L. sphericus, och, om man icke betraktar den med tillräckligt stark 
förstoring, kan den lätt tagas för denne. 
6. LYNCEUS TRUNCATUS, MörLer. 
Testa, a latere visa, fere semicircinata, postice paullum exserta et truncata, infra profunde striata, 
antice et postice aculeata. Margo superior postice leviter sinuatus, prieterea arcualus; margines in- 
feriores etiam, minus vero, arcuali ciliisque longis prediti. Rostrum longum et acutum. Macula 
nigra infra oculum mediocris, oculo quam apici rostri propior. Antenn&e primi paris rostro breviores. 
Antennarum secundi paris ramorum unus tres et alter quinque selas geniculatas et ciliatas gerens. 
Abdominis postici margo posticus infra setas abdominales duos sinus et inter hos angulum obtusum, 
et extra sinum ulteriorem duas series aculeorum habens. Longit. cire. 2/7 mm. 
Tab. VI, fig. 10: s 
Lynceus truncatus, 0. F. MÖLLER: Entomostraca, p. 75, tab. XI, fig. 4—8. 
ES ” ZADDACH: Synopseos Crustac. Prussic. Prodromus, p. 29. 
4 2 LIEVIN: Die Branchiop. der Danzig. Gegend, p. 40, tab. X, fig. 2 & 3. | 
Z N S. FISCHER: Uber die Branchiop. u. Entom. in d. Umgeb. v. S:t Petersburg, 
p- 190, tab. IX, fig. 7—11. 
Peracanthu truncata, BAIRD: British Entomostraca, p. 137, tab. XVI, fig. 1. 
Beskrifning: Denne skiljes lätt från alla de andre derigenom, att ska- 
let såväl framtill som baktill är beväpnadt med taggar, d. v. s. vid den 
främre delen af epimerernas undre, den nedre delen af deras främre, 
samt vid deras bakre kanter. Sedd från sidan, år den gamla honan (tab. 
VI, fig. 10) nästan halfcirkelformig, med den bakre delen något utdragen 
samt snedt afhuggen. Den öfre konturen bildar en båge, som baktill 
slutar vid en liten bugt nära vinkeln mellan öfre och bakre kanterna. 
De bakre kanterna äro något böjda framåt och nedåt, samt beväpnade med 
omkring 15—17 temligen långa, spetsiga och tätt intill hvarandra sittande 
taggar. De undre kanterna äro svagt böjda, fint sågtandade, försedda med 
långa cilier, samt vid sin främre del beväpnade med temligen stora taggar, 
som sträcka sig upp på den nedre delen af epimerernas främre kan- 
ter. De öfvergå i dessa sednare med en stark rundning. Rostrum är 
långt och spetsigt. På sidorna af skalet synas strimmor, som isynnerhet 
äro djupa vid deras nedre del, ofvantill äro fina, och försvinna vid den 
främre delen af skalet innan de nå hufvudet. Sedd ofvanifrån, är den 
sve 
