102 ÖSTRACODA. 
Gen. 2. CYPRIS, Mönrer. 
Oculus unicus, corneis duabus. Antenne superiores seplem, inferiores quinque articulis compo- 
site; ille graciliores, apicem versus setis longissimis plumosis predite, he crasse, pediformes, ad api- 
cem unguiculale, et lateri interiori articuli tertii setis adfixis plus vel minus longis et plumosis in- 
slructe. Os transversum. Labrum indivisum, setosum ; labium divisum, dentatum. Mandibule dur 
magneae, dentate, palpum appendice branchiali instructum gerentes. Maxillarum duo paria — primum 
par majus, appendicem magnam branchialem gerens, quadridigitatum, digito uno biarticulato ; secun- 
dum par minus, ad apicem indivisum et seliferum, palpo erasso et carnoso, et supra hunc appendice 
hranchiali parva instructum. Pedum duo paria — primum par majus, antice versum, quinque-arli- 
culalum, et ungue terminali magno preditum ; secundum par gracile, supra abdomen reflexum, qua- 
driarticulatum. Abdominis rami tenues et lineares. 
De hafva ett sammansatt öga, med tvenne hornhinnor, och sittande på 
en liten stjelk. något bakom fästena för öfre paret antenner, samt på kroppens 
långsgående medellinia. Genom muskler, som hafva sitt fäste innanför hvar- 
dera hornhinnan, gifvas åt detsamma roterande rörelser. Sedt ofvanifrån, 
har det utseende af en på tvären sittande tub (tab. XI, fig. 11), bildad 
af det de inre delarne omslutande svarta pigmentet. Hvardera ändan af 
denna tub är tillsluten af en hornhinna (a, 6). Detta är orsaken, att 
ögat, när det ofvanifrån betraktas genom skalet, alltid synes fyrkantigt, 
eller rectangulärt. När det betraktas från sidan, d. v. s. från någondera 
ändan af tuben, företer det ungefär det utseende, som fig. 13 å samma 
tab. utvisar. Man ser då igenom tuben, och det blir påtagligt, huruledes 
denne är bildad af pigmentet. Detta är orsaken, att ögat, betraktadt från 
sidan genom skalet, synes klart och genomsigtigt, samt af rundad form. 
Vid den bakre sidan inuti tuben framtränger pigmentet ungefär till midten 
af densamme, och derifrån utgå flera koniska krystall-linsar, som sträcka 
sig till tubens motstående vägg. Dessa krystall-linsar hafva icke synts 
lika stora. Förmodeligen hafva somlige af dem varit till dels undan- 
skymde af angränsande delar. Sedan det omslutande pigmentet blifvit 
borttaget, har det inre af ögat företett det utseende, som fig. 12 å nämnda 
tab. utvisar. På en smalare basaldel eller stjelk (c), förmodeligen den 
delen, som utgör ögats pedunkel, syntes ett spheriskt segment (tunica cho- 
roidea?) (a), mindre än ett halfklot, samt af svartbrun färg. På dess 
convexa del sutto temligen många (flera än å figuren) i hög grad genom- 
sigtiga, fullkomligt spheriska blåsor (6) — krystall-linsar. De voro så klara, 
att deras konturer med möda, äfven med den starkaste förstoring (omkr. 
600 gg:r), kunde bestämmas. De lossnade temligen lätt från sitt fäste. 
Uti den korta stjelken tyckte jag mig se flera nerfver (d). Det torde 
vara möjligt, att krystall-linsarne antagit den spheriska formen, sedan de 
