CYPRIS FUSCATA. 115 
Cypris fuscata, ZADDACH: Synops. Crust. Pruss. Prodromus, p. 32. 
PEN hersulas S. FiscHER: Uber das Gen. Cypris, p. 159, tab. fig. X, 6—8; (variet. virescens), 
Anm. Jurise's figur öfver den, sedd ofvanifrån, afviker derigenom, att den är sma- 
lare baktill; men jag anser, med ZAppacH, detta för et misstag, då jag, liksom han, icke 
funnit någon Cypris, som haft den bakre delen af skalet, sedt ofvanifrån, smalare, än den 
främre, och det tyckes vara naturligt, att den bakre delen af skalet, som omsluter abdo- 
men och ovaria, icke kan vara smalare eller mera hoptryckt, än den främre delen, som 
sträcker sig framom djurets kropp, och derföre icke omsluter något annat än antennerna 
(se tab. IX, fig. 2). 
Beskrifning: Denna arten, som är af medelstorlek, kännes derigenom, 
att den, sedd från sidan, är aflångt oval, med den undre konturen bil- 
dande en obetydlig båge, samt genom sin färgteckning, hvilken på ljus, 
brunaktig eller grönaktig grund företer en stor åt sidorna och baktill mer 
eller mindre utbredd brun fläck bakom ögat. Skalet är bukigt och tätt 
bevuxet af korta hår. Sedt från sidan (tab. X, fig. 6), har det den främre 
ändan "högre, ån den bakre, med den största höjden framom midten. 
Sedt ofvanifrån (fig. 7), är det ovalt, med största bredden ungefär på 
midten, och med den bakre ändan något tjockare. Undertill är det nä- 
stan plant, med kanterna af dess båda valvler å midten föga inböjda. 
Dess färg är något föränderlig. Vanligen är den ljusbrun, med en stor 
irregulier brun fläck bakom ögat, sträckande sig nedåt sidorna, samt der 
utlöpande i ett par grenar, och ofta intagande större delen af den öfre 
och bakre delen af skalet. Vid främre och undre kanterna af skalen äro 
äfven stundom mörkare bruna fläckar. Stundom är den grönaktig, och 
då har den bruna fläcken äfven olivgrön anstrykning. Det tyckes vara 
denna varieteten, som Fiscner beskrifver under namn af C. hirsuta. De 
nedre antennerna hafva de långa borsten på insidan af tredje ledet räc- 
kande föga utom de långa klorna å sista och nästsista lederna. Abdo- 
minalgrenarna, (fig. 8) äro långa och smala, samt något bugtiga. 
De yngre afvika från de äldre derigenom, att de, sedda från sidan 
(fig. 9), hafva den främre delen af skalet, såsom vanligt, i proportion högre, 
med den öfre konturen bildande en trubbig vinkel bakom ögat, att skalet, 
sedt ofvanifrån, icke är så bredt, samt derigenom, att grundfärgen är 
olivgrön. Deras abdominalgrenar äro kortare. 
Denna har jag tidigt om våren, (i början af April), och sent om 
hösten, t. o. m. midtunder vintern, funnit allmän uti smärre träsk med 
klart vatten och gräsbevuxen botten, såväl i södra som norra Skåne. 
Midt under sommaren har jag icke funnit den. Under vintern träffades 
