CYPRIS JURINII? 125 
märker någon rörelse, eller förmodad fara, genast försvinner uti dyn. 
Den kan icke simma, och håller sig derföre ständigt på bottnen eller på 
vattenväxter o. d. 
b) Margo inferior teste, a latere vise, subrectus. 
15. CYPRIS JURINII? ZaADpacH. 
Testa oblonga, pilosa; a latere visa, antice quam postice altior, margine superiore in medio pa- 
rum arcuato, inferiore recto, vel interdum levissime sinuato; supra visa, oblongo- ovata vel lanceo- 
lata, antice quam postice parum angustior, latitudine maxima, altitudine minore, fere in medio sita; 
infra convexa, marginibus valvularum non inflexis, virescenti- albida, viridi, presertim ad latera liga- 
menli et versus margines anleriores, nebulosa. Ocu'us apud seniores parum visibilis. Scte lateri in: 
teriori articuli tertii antennarum inferiorum adfixe sex, quarum longiores vix apicem articuli quarti 
allingentes. Rami abdominales longi, apicem versus tenuiores, parum arcuati. Longit. parum supra 
21, mm. 
Tab. XI, fig. 24—26; tab. XII, fig. 11—41535. 
2? Monoculus ornatus, JURINE: Hist. des Mon. p. 170, tab. XVII. fig. 1—4, 
? Cypris Jurinii, ZADDACH: Synops. Crust. Prussic. Prodrom. p. 36. 
Z dl) S. FiscHER: Uber das Gen. Cypris, p- 152, tab. VI, fig, 3—93 tab. VII, fig. 
1—4. 
Anm. Den afviker i några afseenden från JurisE's Mon. ornatus, och ZADDACHS 
Cypr. Jurini, så att jag anser det osäkert, huruvida den tillhör denna arten, ehuru Fi- 
scHER tyckes hafva tagit identiteten för afgjord. JurisE's Mon. ornatus har varit större 
— mer än en linea lång — och har, enligt figuren, haft den undre konturen ganska märk- 
bart utringad. Zavpvacas Cypr. Juriniv har deremot varit mindre, med mörkare färg, haft, 
olvanifrån sedd, den största bredden långt Lakom midten, och äfven den en tydlig bugt 
å undre konturen. Den tyckes snarare hafva varit en C. virens. Till formen kommer den 
i det närmaste öfverens med Candona simäilis, Bawmp (Brit. Entom. p. 462, tab. XIX, fig. 
2, 2 a), men färgen är olik dennas. 
Beskrifning: Denna är åfvenledes en af de största inom slägtet. Den 
kännes genom kortheten af borsten på insidan af tredje ledet af de undre 
antennerna, samt genom formen af skalet. Detta är aflångt, ehuru icke 
till den grad, som hos föregående arten, samt temligen glest hårigt. Sedt 
från sidan (tab. XI, fig. 24), är det högre framtill än baktill, med den 
öfre konturen å midten föga böjd — stundom mer, stundom mindre — 
och med den undre konturen rät, eller med en högst obetydlig bugt å 
midten. Det tyckes vara de mera utvuxna individerna, som, såsom å 
figuren, hafva den undre och öfre konturen nästan parallela, och den 
förra rät. Skalet är hos dem mera långsträckt, än hos de yngre. Sedt 
