CYCLOPS QUADRICORNIS. 151 
Monoculus quadricornis rubens, JURISE: list. des Mon. p. 1, tab. I, fig. 1—11. 
variet. quadricornis albidus, IDEM: ibidem, p. 44, tab. II, fig. 10 & 11. 
variet. quadricornis viridis, DEM: ibidem, p. 46, tab. II, fig. 41. 
variet. quadricornis prasinus, IDEM: ibidem, p. 49, tab. HI, fig. 35. 
Cyclops guadricornis, BATIRD; Brit. Entom. p. 198, tab. XXIV, fig. 1—10. 
S viridis, S. FISCHER: Beiträge, z. Kennt(n. d. in d. Umgeg. v. S:t 
Petersburg sich findend. Cyclopiden; Mose. Bullet. 24 B, 
p- 6, tab. IX, fig. 1—11. (senior). 
slrenuus, IvEM: ibidem, p. 13, tab. IX, fig. 12—921. 
2 
Anm. Då den här ifrågavarande arten förekommer i stor mängd i alla stagnerande färska 
vallen, samt är både talrikare och vida större, än den andra arten, som deremot lätt kan 
undgå uppmärksamheten, tllfölje af sin ringa storlek, håller jag det mer, än sannolikt, att 
det är denna arten, som af LinséÉ uti Fauna Svec. under ofvan anförda namnet blifvit be- 
skrifven; och finner det derföre icke vara af nöden att förkasta den gamla, antagna Linne- 
anska benämningen. DE Geers beskrifning lemnar utom allt tvifvel, at han haft för sig 
denna arten. Deremot synes Möcirer hafva haft kännedom om båda arterna, då han 7?) sä- 
ger: Magnitudo, antennw & pedes in fig. 2 & 1 dwersi differentem speciem innuere 
videntur, at cum in reliquis equales sint, separare nohui;” och derföre har jag icke velat 
anföra honom uti synonymien. Varieteten Monoc. quadricornis fuscus hos Junrise synes 
kunna höra till den följande arten; men figuren står icke i öfverensståmmelse med beskrif- 
ningen, och synes mera öfverensstämma med här ifrågavarande art. Alla de andra af Ju- 
RISE beskrifna varieteterna höra ofelbart till denna. De af Barro lemnade figurerna utvisa 
tydligen, att han haft för sig denna arten, ehuru han i beskrifningen begått det felet, alt 
påstå, det antalet af lederna i första paret antenner skulle uppgå till tjugosex, då deremot 
figurerna icke utvisa flera än sjulton sådana leder. I afseende på de båda af S. Friscner 
uppställda arterna, Cycl. viridis & strenuus, hvilka båda hafva sjutton leder i första parct 
antenner, så har jag genom undersökning af en mängd individer från olika ställen och i 
i olika åldrar kommit till den öfvertygelse, all dessa båda arterna icke äro annat än skilj- 
aktiga former af en och samma art, härledande sig dels från olika ålder, och dels från 
olika localiteter. Då jag en längre tid — sex till sju månader och deröfver — haft den 
lefvande, har jag haft tillfälle att observera, att kroppsformen vid högre ålder är mera un- 
dersätsig, med första kroppssegmentet i proportion bredare, och med de båda abdominal- 
grenarna kortare 6). Hos de gamla äro äfven de cilierade borsten vid spetsen af dessa 
sednare i proportion kortare, än hos de yngre. Men kroppsformen är äfven underkastad 
individuella variationer. Jag har funnit dem, som för öfrigt haft karaktererna af Cycl. 
strenuwus, men som haft den bredare formen på thorax af C. viridis. Ögats färg är för- 
änderlig, och synes vara beroende af den ljusbrytning, under hvilken det betraktas. Hos 
sådana, som haft rödt öga medan de varit lefvande, har ögat visat sig svart straxt efter 
döden. Bland ett större antal al Cycl. strenwus, af hvilka de flesta till färgen varit grön- 
aktigt hvita, hafva en stor del haft svart eller svartbrunt, och andra deremot rödt öga. 
Färgen för öfrigt är i hög grad föränderlig, men tyckes dock till en viss grad vara bunden 
vid vissa localiteter. På somliga ställen med lerig botten, och med lerblandadt, hvitaktigt, 
orent valten har jag funnit dem allmänt grönaktigt hvita, troligtvis en följd af vattnels in- 
verkan. Alla dessa hafva företett formen al Cyel. strenuwus. Detta tyckes älven stå i öf- 
verensstäåmmelse med färgen, emedan de yngre äro Jjusare, än de gamla. 
5) Entomostraca, p. 412, 
”) Fullkomligt enahanda förhållanden företer Diaptomus ecastor. 
