174 ÖSTRACODA. 
och sedt från undre sidan) är af hornig eller skalartad beskaffenhet, samt 
brunaktig färg"). Det är mot spetsen bredare, samt har der trenne 
starka, trubbiga tänder. Branchialbihanget, som är fästadt vid öfre ändan 
af maxillan samt vid huden, är stort, njurformigt, samt med talrika (om- 
kring femtiofem) éilierade borst eller strålar, som äro rigtade bakåt. 
Tredje paret maxiller (fig. 1), som sitta tätt intill hvarandra, under 
gälbladen, hafva nästan solfjäderform, och äro vid sin bredare del delade 
i fyra lober, af hvilka den ena är mycket bredare, än de andre tillsam- 
mantagna. Dessa lober bära i yttre kanten grofva och glest cilierade 
borst, som å den bredaste äro till antalet ungefär femton. 
De båda cylindriska annulerade organerna (tab. XVII fig. 4, k) äro 
fästade vid undre sidan af den bakre delen af thorax, tätt bakom tredje 
paret maxiller, och vid sin nedre del dolde af dessa samt af gälbladen. 
De hafva till den yttre formen mycken likhet med en luftstrupe. De äro 
afdelade i en mängd små ringar eller leder, och böjda bakåt, samt bära nära 
spetsen några styfva glest cilierade borst (fig. 8). Mot spetsen hafva de 
en långsgående söm, och vid spetsen är en inskärning eller öppning hvars 
ena kant är beväpnad med spetsiga taggar. Dessa organers betydelse 
torde ännu böra betraktas såsom okänd. Lika litet som man ännu kän- 
ner funktionen af andra benparet hos sl. Cypris, lika litet kan man ännu 
nöjaktigt förklara densamma af dessa organer. 
Ovarierna hafva här icke sitt läge på insidan af skalet, utan ligga vid 
sidorna af den främre delen af abdomen, inom huden, och hafva troligt- 
vis sitt utlopp å undre sidan af abdomen framom abdominalgrenarna, der 
jag stundom funnit deras innehåll utträngande genom en bred kanal. 
Abdomen är ofvantill genom en temligen djup inskärning skild från 
thorax. Längre bakåt synas trenne temligen tydligt åtskilda segmenter, 
af hvilka det bakersta utgöres af de båda abdominalgrenarne (fig. 4, m, 
den ene från sidan). Fig. 5 visar dem bakifrån, liggande tätt intill 
hvarandra. De äro hårda, skalartade, af ljusbrunaktig färg, mycket hop- 
tryckta, och temligen breda, med formen af en trubbvinklig triangel. I 
bakre kanten bära de starka taggar, som mot spetsen tilltaga i längd. I 
ena kanten hafva dessa taggar andra smärre taggar. Deras antal är för- 
änderligt. Jag har å hvardera grenen funnit åtta till tio. Stundom har 
1) Det är troligtvis detta bihang, som af Bairp blifvit ansedt för mandibula. 
