HARPACTICUS. 199 
är mycket liflig, samt är ständigt i rörelse, och springer snabbare, än 
Cyclops, men eljest med liknande rörelser. Under parningen slår hannen: 
sina främre antenner om honans sista bröstsegment, och har mycket svårt 
för att släppa sitt tag. 
Gen. 6. HARPACTICUS, M. EDWARDS. 
Caput cum annulo primo thoracico conjunctum, rostratum. Abdomen thorace angustius, quin- 
que vel sex segmentis compositum. Antenn primi paris breves, apud marem appendicem apicalem 
magnam, membranaceam et vesiculiformem gerentes, apice vero non unguiculato. Antenne secundi paris 
minores, biramose, triarticulate, articulo secundo extus ramum minorem triarticulatum, et articulo 
ultimo setas magnas et flexas apicales gerente. Palpus mandibularum simplex, triarticulatus, seti- 
ferus. Maxille primi paris eodem cireit. modo ac apud Tisben formate. Maxille secundi paris crasse, 
ungue magno et quattuor appendicibus digitiformibus, setiferis instructe. Maxille tertii paris triarti- 
culate, articulo tertio ungue valido areuato formato. Pedes primi paris magni unguiculati, ramo 
" exteriore longiore et biarticulato, interiore triarticulato. Pedum tria paria sequentia inter se fere 
similia, ramis ambo triarticulatis. Pedum quintum par minutum, biarticulatum, articulo primo intus 
processu magno. Oculus unicus. Sacculus oviferus unicus. Corporis forma quam apud Cyclopem 
magis elongata. 
Det är det första benparets form, som är det hufvudsakligen utmär- 
kande för detta slägte, då båda dess grenar i spetsen åro väpnade med 
spetsiga klor. Från en del af de föregående skiljer det sig dessutom 
derigenom, att hufvudet är förenadt med första bröstsegmentet, och från 
de slägtena, som stå det närmare, derigenom, att mandibularpalpen är 
enkel, och icke tvågrenig. Från det följande slägtet Canthocamptus, som 
i allmänhet synes komma det närmast, skiljer det sig, oansedt det första 
benparets såvälsom de följande trenne parens form, genom en annan kropps- 
form, då abdomen är betydligt smalare än thorax. 
Anm. MiwE Epwarps 6), såvälsom Bairv 7) anför de bakre maxillernas eller maxil- 
larbenens form såsom den hufvudsakliga slägtkarakteren; men i anseende till dessa är så 
föga skilnad mellan detta slägte och sl Tisbe, Tachidius och Canthocamptus, att 
de ingalunda lemna någon grund för den generiska åtskilnaden. Den enda olikheten är 
den,. att dessa maxiller äro starkare byggde hos Harpacticus, med klon mera krökt. 
Såväl Mörners som Tirnesi figurer äro i detta afseende öfverdrifne. Dana?) har riktigt 
uppfattat slägtkaraktererna, ehuru han uppgifver, att cephalothorax blott har fyra segmenter, 
och således räknar det sista bröstsegmentet, med det rudimentära femte benparet, till 
6) Hist; nat. des Crust. t. Ill, p. 450. 
7) Brit. Entom. p. 212. 
8) Proceed. of the Amer. Acad. of Arts and Science. 1847. — EricHsoss Archiv, 
1047, I, p. 504. 
