20 ENTOMOLOOISK TIDSKRIFT l8g8. 



litliga. Emellertid lär man nog efter två år fà erfara hvilken 

 betydelse för orten den stora svärmningen i våras kommer att 

 medföra, emedan larvhärjning då enligt regeln måste inträffa. 

 Har man dessutom lilla ållonborrens larver att bekärnpa, så synas 

 stora förluster för landtbrukaren där kunna förväntas eller åtmin- 

 stone vara högst sannolika. 



Från herr Henrik Clausen, Hejdeholm i Malmöhus län, er- 

 hölls äfven prof på larver af lilla ållonborren. De anträffades 

 på ett fält, som nästa år var afsedt för sockerbetor, och bref- 

 skrifvaren önskade få veta, om någon fara för betorna kunde 

 ifrågakomma med anledning af dessa larvers närvaro i jorden i 

 år. I en senare skrifvelse omnämnes saken något utförligare, 

 och då innehållet kan vara af något allmännare intresse, tager 

 jag mi.g friheten här lämna ett utdrag däraf. 



Prof på larverna hade äfven sändts till Alnarp, och man 

 trodde där, att de härledde sig från den i Skåne och Halland 

 allmänna, större ållonborren. Om så verkligen varit förhållan- 

 det, skulle odling af betor ej kunnat tillrådas för år 1898. För- 

 fattaren säger: »Det fält, där de nu uppehålla sig (jag har icke 

 funnit dem på de öfriga fälten) var träda 1896, halfva fältet hel- 

 träda och den andra delen halfträda, besådd med vickerhafre. I 

 september 1896 besåddes hela fältet med råg. Sommaren 1897 

 stod rågen vacker på hela fältet, och syntes ingen skillnad mel- 

 lan de båda, olika behandlade delarna. Efter rågens skördande 

 skumplöjdes fältet och besåddes med hvit senap såsom gröngöds- 

 ling för sockerbetor. Senapen kom öfverallt vackert upp, men 

 efter hand blef den betydligt sämre på den delen af fältet, som 

 varit halfträda, och till min stora förvåning gick senapen nästan 

 totalt bort därstädes, då den däremot stod vacker på den andra 

 delen. Jag kunde nu förstå, att det var insekter i jorden, som 

 förstörde plantorna, och fann genast dessa små larver nästan i 

 ytan, nämligen blott på 2 — 3 cm. djup. 



Då stararna denna tid ovanligt nog befunno sig här i stor 

 mängd, började jag skumplöja fältet till blott 3 cm. djup och 

 ställde så till, att de olika plogarna kördes så långt ifrån hvar- 

 andra, att fåglarna icke blefvo skrämda. Fältet besöktes också 

 flitigt af dessa, som plockade massor af larver. Efter 1 4 dagar, 

 eller omkring den 3 oktober, förnyades plöjningen, men nu till 



