i.AMi'A: üF.KÄi ii;r,sF. rii.i. t.axu ri'.urKss ivri;i,si;x 1S97. 33 



fält, hvarpå alla timotejax skadats på det sätt, att småaxen voro 

 delvis förkrympta eller aftallna. Invid stjälken hade axen svartnat. 

 Något prof erhölls ej, hvarför jag blott förmodar, att skadedjuret 

 var ett af de här omnämnda. 



Morotflugan {Psi7a Roscc Fai;.). En l)lott 4 mm. lång fluga, till 

 färgen svart, med gula ben och hufvud af 

 samma färg. Larven är fotlös, ljusgul och glän- 

 sande. Den intränger nedtill i morötterna 

 och bildar gångar, som vanligen fortsättas 

 uppåt. Dess närvaro märkes lätt däraf, att 

 blasten gulnar, hvarefter rötterna dö och 

 ruttna i jorden. Då larverna äro fullvuxna, 

 lämna de rötterna och nedkrypa i jorden 

 för att där öfvergå till puppor. De senare 

 lämna flugor efter 3 — 4 veckor, eller öfver- Fig. 8. Psi/n A',>.uc Fabr. 

 vintra, om de blifvit bildade på hösten. a. Skadad morot. 



Ett hufvudvillkor för en god rotfrukt- ^- ^'^'''■^'■- ^- ^"PP^- 

 skörd är, som väl hvarje jordbrukare förut vet, att matjorden är 

 djup, omsorgsfullt brukad och i god växtkraft, ty afkastningen 

 blir eljest dålig, än mer därigenom, att skadeinsekter nästan all- 

 tid infinna sig, där nämnda betingelser ej äro för handen. 

 Man tror sig hafva funnit, att morotflugorna krypa ned i jorden 

 invid plantorna före äggläggningen och hälst göra detta, där 

 jordytan nyss blifvit på något sätt rubbad och mer porös. 

 Därför föreslås vanligen vältning, samt att varsamhet iakttages 

 vid ränsning och gallring, och att dessa arbeten hälst böra ske 

 vid svalt och mulet väder, då flugorna äro mindre i rörelse. 

 Gallringen borde dessutom äga rum, antingen då plantorna äro 

 blott ett par tum höga, eller ännu hällre, då de blifvit så att 

 säga matnyttiga. Hvad som emellertid alltid måste vara att re- 

 kommendera är, att varsamt utgallra alla gulnade plantor, lägga 

 dem i täta kärl för att sedan på bästa sätt förstöras, medan lar- 

 verna ännu befinna sig kvar inuti rötterna. För öfrigt har man 

 föreskrifvit att vattna jorden med gasvatten före frösådden ; att 

 nedharfva gaskalk, som legat i flera månader uti fria luften; att 

 beströ plantorna med sot eller torfmull, som uppblandats med 

 karbolsyra eller fotogen ; att öfvergödsla med flytande spillning, 

 sand och paraffin, om möjligt kort före regn; vattning med 9 



Eniomol. Tidskr. Arg. 19, H. i (1898). 3 



