2 02 ENTOMOLOGISK TIDSKRIFT 1 898. 



efter utseendet att döma, i trakten kläckta nunnor till sådant 

 antal, att ur denna härd stora massor skulle kunnat uppstå un- 

 der gynnsamma förhållanden. En härd funnes sannolikt någon- 

 städes norr om Stockholm, därifrån de ganska talrika nunnor 

 stammat, hvilka träffats vid ett af de mot norr fritt liggande 

 stora husen (n:o 54) längst öster ut vid Karlavägen. Herr Ru- 

 DOLPHi hade i trakten af Ladugårdsgärdet träffat nunnan för tre 

 år tillbaka. 



Byråchefen af Zellen höll för osannolikt, att man kunde 

 iiå något egentligt resultat genom inympning af baciller eller 

 bakterier. Sättet hade ej utomlands medfört åsyftad verkan. 

 Man kände ej häller verkliga orsaken till den s. k. »Wipfel- 

 seuche», vid hvars uppträdande nunnelarverna massvis begifva 

 sig upp i trädtopparna och där dö. Liksom inledaren och före- 

 gående talare satte byråchefen af Zellen största förhoppningen 

 till larvlimmet, isoleringsbälten samt rökning och spridning af 

 kalkmjöl för att drifva ned larverna under deras ungdom, då de, 

 såsom jägmästare Wermelin påpekat, kunna spinna sig ned me- 

 delst trådar. Han ville ej alldeles förkasta öfversprutning med 

 vissa vätskor; för en del ungskogsbestånd t. ex. kunde detta för- 

 faringssätt möjligen blifva lämpligt. 



Fullt verksamma medel mot nunnan saknades visserligen 

 ännu, men allt, hvad göras kunde, måste tillgripas. 



Prof. AuRiviLLius framhöll, att det just vore de nämnda 

 härdarna, som borde angripas, innan nunnan hunnit få för stor 

 spridning. På sådana inskränktare områden kunde radikalare 

 medel tillgripas. Härför torde kanske dock särskilda lagstift- 

 ningsåtgärder blifva af nöden. 



Byråchefen af Zellen trodde, att det skulle komma att 

 möta svårigheter att få sådan lagstiftning till stånd. Med an- 

 ledning häraf påpekade byråchefen Meves, att lagar, riktade mot 

 insekthärjningar funnes i Belgien och i Förenta Staterna. Ett 

 uttalande för nyttan eller nödvändigheten af sådan lagstiftning 

 äfven hos oss kunde vara mycket önskvärdt — för den händelse 

 det skulle komma att visa sig omöjligt att kunna åstadkomma 

 enskilda uppgörelser. 



Landtbruksinspektör Lvttkens påpekade slutligen, hurusom 

 r vår riksdag förslag en gång väckts af prof. V. B. Wittrock 



6 



