lampa: bkrättelse till landtbruksstyrllsi£N 1898. 17 



några ex. af A. Coiijugclla Zell., som infångats på äppleträd i 

 Stockholmstrakten förliden sommar. 



Det är mycket troligt, att detta skadedjur i år förekommit 

 i större delen af vårt land och anställt förödelse öfverallt, där 

 fruktträd odlas. Dess utbredning torde vara ovanligt vidsträckt 

 och kanske omfatta alla länder, där rönn och hägg växa, ifall 

 det verkligen är samma art, hvars^ larver vanligen lefva i rönn- 

 bär, och som uppträder, icke allenast i Skandinavien, utan äfven 

 i British Columbia i Norra Amerika. I så fall skulle fjäriln ibland 

 A'ara mycket allmän både i Sverige och Finland. När eller hvar 

 äggen läggas, är ännu ej med säkerhet utrönt, och det skulle där- 

 för bli vanskligt att nu angifva bästa utrotningsmedlet samt rätta tiden 

 för användandet af ett sådant. Sannolikt skulle detta kunna bestå 

 af kejsargrönt och vatten, som strilades öfver träden kort före eller 

 efter äggens afläggning på frukten. Sedan larverna inkrupit i denna, 

 äro de oåtkomliga och kunna ej dödas på annat sätt än genom 

 fruktens förstöring, medan de ännu äro kvar i sina däri bildade gån- 

 gar. Att, i likhet med hvad herr Lanïhén gjort, flitigt upplocka 

 och förstöra fall frukten blir alltså desto angelägnare, som detta 

 förfarande visat sig vara ett godt medel äfven mot äppleveckla- 

 rens larver. Hufvudsaken är dock här vid lag att upptäcka ti- 

 den för äggläggningen, samt om tjäriln har en eller flera genera- 

 tioner om året. Hvad det senare beträffar, synes den långa tid, 

 hvarunder larver finnas i frukten, nämligen från augusti till och med 

 oktober, gifva stöd åt den förmodan, att tvänne generationer 

 skulle årligen förekomma. Sista sommarens ovanligt låga tem- 

 peratur kan dock möjligen lämna en antaglig förklaring på härj- 

 ningstidens längd. 



Om påståendet är sant, att dessa larver under vanliga för- 

 hållanden lefva i rönnbär och att de tillgripa äpplen förnämli- 

 gast de år, då bären saknas, så borde naturligtvis härjning åter 

 utbryta nästa gång, rönnarna icke lämna frukt, eller kanske år- 

 ligen, om djuren efter att hafva blifvit uppfödda med äpplen se- 

 dermera skulle finna rönnbären väl sura. Detta är spörsmål, 

 som endast kommande observationer kunna tillfredsställande be- 

 svara. Det sannolikaste torde likväl vara, att liknande härjnin- 

 gar på fruktträden äf\en förut ägt rum under enahanda för- 

 hållanden, men att man ej kommit orsaken på spåren, i anseende 



Entoinol. 'lidskr. Arg. 20, H. i (1809. j 2 



