20 ENTOMOLOGISK TIDSKRIFT I 89C). 



retaga undersökning angående en skadeinsekt, som af Kon. Be- 

 fallningshafvande inom Gotlands lan, efter anmälan af kommis- 

 sarien E. Eneman, där uppgafs hafva anställt skada på kornfäl- 

 ten inom Burs och Stånga socknar i öns södra delar, anträddes 

 omedelbart resan till Gotland för att taga närmare kännedom om 

 förhållandet. 



Den i kommissarien Enemax.s anmälan gjorda korta beskrif- 

 ningen på skadans beskaffenhet lät nämligen förmoda, att det 

 här ej kunde A'ara fråga om den sedan länge på Gotland period- 

 \is härjande >/ kornflugan», såsom anmälaren förmodat, utan om 

 den från Sverige förut okända, men i andra länder, i både gamla 

 och nya världen, för sina fördärfliga angrepp på hvete, korn och 

 äfven råg illa beryktade s. k. xhessiska flugan», Cecidoniyia de- 

 structor Say. 



Den I september anträddes resan, och den 3 hade jag till 

 fälle att granska korntalt i Burs socken. Det framgick äfven at 

 denna första granskning, att skadan härledde sig från nyssnämnda 

 insekt, hvars glänsande x puppor massvis anträffades i den kvar- 

 sittande stubben. Säden var nämligen där då redan afskuren. 

 Det ena af de skadade fälten, det mest angripna, ägdes af J. 

 Jacobsson i Kärna och var besådt med 4 tunnor korn. Ägaren 

 hade observerat angreppet omkring i:a veckan af juli, när kor- 

 net gick i ax, då omkring halfva skörden föll ned, men antagit, 

 att skadan var förorsakad af hagel eller starkt regn. En tid där- 

 efter var skadan för\ärrad, och ansåg J., att numera tre fjärde- 

 delar af grödan var förstörd. 



För att få närmare utrönt, huru stor skadan i själfva verket 

 var, uppmättes utan val ett stycke på fältet, och en noggrann 

 undersökning företogs, hvar\-id h varje strå därinom uppdrogs och 

 granskades. Resultatet blef, att af de 521 stånd, som funnos på 

 en kvadratalns yta, 435 visade sig behäftade med puppor af ska- 

 deinsekten, hvilket utgör 83,49 procent. Den allra största delen 

 af dessa stånd var antingen afbruten på det ställe, där larven 

 sugit, eller voro stråna där böjda. Några ^oro af brutna så långt 

 ned, att ingenting af strået sågs ofvan jorden, hvarför kornet med 

 rötterna måste uppgräfvas. En mindre del af de angripna stån- 

 den stod fortfarande upprätt och torde hafva gifvit om än svaga 



