lampa: berättelse ull landthruksstyrelsen 1898. 33 



För att få närmare reda pä verkliga förhållandet, anhölls 

 hos Landtbruksstyrelsen om förordnande för assistenten att besöka 

 de uppgifna ställena, och efter erhållande af sådant, afreste han 

 den 6 oktober till Råbäcksmåla i Kalmar län och framkom dit 

 dagen därpå. Åtföljd af kyrkovärden Israelsson besöktes genast 

 det närmast belägna, härjade området och sedermera de öfriga. 

 I berättelsen härom anföres bland annat: 



»Öfvergången mellan detta och de omgifvande, oangripna 

 sträckorna hade under sommaren varit mycket tydlig, i det att 

 de af larverna angripna delarna varit nästan eller alldeles kalätna, 

 med ett utseende som om vintern, skarpt afstickande från om- 

 gifvande, friska partier. Nu var gränsen ej fullt så lätt att kon- 

 statera, då bladverket delvis åter spruckit ut på eftersommaren, 

 men vid mer uppmärksam granskning lät gränsen rätt väl be- 

 stämma sig. Tydligast gick denna där barrträd stodo, synnerligast 

 mindre granar, hvilka delvis eller alldeles kalätits, utan att de 

 sedan fått nya barr. Massor af exkrementer, hvaribland en del 

 parasitflugpuppor anträffades, bildade ett täckande lager under 

 dessa små granar. En halfstor gran hade varit så fullsatt med 

 larver, att kronan nästan bildat en rörlig massa. Den var icke 

 desto mindre ej så mycket skadad. Strax innanför gränsen af 

 härjningen befann sig en stenmur. Här hade larverna i oräkneliga 

 massor förpuppat sig, och nästan under hvarenda sten, som vändes 

 om, befunno sig färre eller talrikare torra larv- och puppskal, 

 samt stora, plattade, blekt brunludna äggsamlingar. 



Under något upplyftade och på den snedt nedåt riktade 

 sidan af större stenar lägga honorna hälst sina ägg. Stenmurar 

 och spridda stenkummel äro därför de förnämsta platserna för 

 äggläggningen. Vidare läggas äggen på trädstammar, mest lågt 

 nedåt roten, men äfven högre upp, under lossnande bark på 

 gärdesgårdar, där de inrullade barkstyckena kunde vara totalt 

 fullproppade af torra larv- och puppskal samt spridda äggsam- 

 lingar. 



Larverna hade angripit nästan allt ätbart, som kommit i 

 deras väg. Mest härjade voro björkar, granar, äppelträd, aspar, 

 viden, enar, tallar (dock föga), ekar, bokar, oxlar samt blåbärsris, 

 klöfver och gräs. Då näring af annat slag saknades, angrepos 

 slutligen halfgräs. Däremot syntes de föga eller alls icke br\' 



Entomol. Tidskr. Arg. 20, H. i (1899.) ; 



