62 ENTOMOLOGISK TIDSKRIFT I 899. 



voro bebodda af lefvande ärtsmygar. Utlåtande lämnades, men 

 till h^ad åtgärd det föranledde känner jag ej. 



Den 26 september hade med skonerten Alf inkommit till 

 Sundsvall 350 balar ärter äfven från Königsberg, hvilka voro 

 skadade. Med anledning häraf fann sig tullkammaren föranlåten 

 att ingå till Kongl. Tullstyrelsen med förfrågan, om någon åtgärd 

 borde vidtagas, då ifrågavarande skeppslast skulle innehålla i 

 procent skalbaggar, hvilka, om ärterna komme att användas som 

 utsäde, enligt tullkammarens åsikt, skulle kunna få en allmän 

 S])ridning inom landet och därigenom förorsaka stor skada, 

 (ieneraltullstyrelsen hänvände sig till Landtbruksstyrelsen, som i 

 sin ordning infordrade utlåtande från entomologiska anstalten. 



Ärtsmygens lefnadssätt och förvandlingar äro sådana, att en 

 exportörs vanliga påstående, att skalbaggarna inkommit i skadade 

 ärter, först sedan dessa lämnat afsändningsorten, är orimligt, då 

 de alltid medfölja dem från produktionsplatsen. Det är hvarken 

 visadt eller bevisadt, att detta skadedjur fortplantar sig hos oss,, 

 särskildt i Norrland. Om så voro fallet, skulle det troligen för 

 längesedan blifvit inhemskt i Sverige, dit tyska eller kanske ryska 

 ärter årligen inkomma, af hvilka åtminstone något parti helt säkert 

 är besmittadt af detta skadedjur. Flera andra /i r//i//n s arter in- 

 komma äfven med utländska frön, men att någon af dessa ackli- 

 matiserats och lilifvit ett farligt skadedjur för oss har, så vidt 

 jag vet, ännu ej förekommit. 



En gång för flera ar sedan hände verkligen, att en jord- 

 brukare i Kristianstadstrakten tog ett litet parti hästbönor från 

 Danmark, hvilka voro behäftade med bönsmygar {Bnu-//iis ruß- 

 »tanus BoH.), och dessa hafva sedan fortlefvat generation efter 

 generation på i)latsen. De hafva dock ej, så vidt man vet, ut- 

 bredt sig inom närmaste ort, och skulle antagligen försvunnit frän 

 stället, om ej bönorna satts år efter år. Detta har dock varit 

 fallet med en insekt, som ej flyttats längre från sin födelseort än 

 kanske mellan Seland i Danmark och Skåne. 



Att med dessa förhållanden för ögonen förorda införselför- 

 bud mot en nödvändighetsvara vore, enligt mitt förmenande, väl 

 mycket vågadt. En annan fråga var, om af ärtsmygen angri]>na 

 ärter kunde anses lämpliga till människoföda. I motsatt fall 

 borde de af sundhetspolisen tagas i beslag eller till försäljning 



