lampa: nunnan. 83 



Puppan, fig. 5, är i början grönaktig, sedermera röd- eller 

 svartbrun med bronsglans; den har i synnerhet på öfre sidan gul- 

 eller rödaktiga flockar af korta hår och i bakre ändan en täm- 

 ligen tjock, trubbig och refflad spets, som är försedd med flera 

 korta och krökta hakar baktill. Hon är merendels fästad i bark- 

 springor eller på kvistar medelst några få silkestrådar. 



Larvens exkrementer, fig. 7, äro trinda och i ändarna 

 tvärt afhuggna, samt hafva på sidorna fem tämligen djupa refflor. 

 Till färgen äro de i början gröna, men blekna snart och blifva 

 slutligen gulbruna. Larvernas närvaro märkes lätt genom exkre- 

 menterna på marken, hvilken vid större härjningar kan vara till 

 flera centimeters djup betäckt af dem under de större träden. 



Utbredning och skada. 



Nunnan förekommer i nästan hela Europa ända till Upsalas 

 polhöjd, fastän sällsynt så långt mot norr. Vid vissa tillfallen 

 har hon uppträdt i så oerhörd myckenhet, att ofantliga skogs- 

 trakter sköflats, och förlusterna däraf kunnat räknas i milliontals 

 kronor. En intressant beskrifning på hennes härjningar i Ost- 

 preussen, Lithauen och Polen 1853 — 1863 kan läsas i A. E. 

 Holmgrens arbete: »De för träd och buskar nyttiga och skadliga 

 insekterna». Äfven i Danmark inträffade en nunnehärjning 1848 

 — 49, men den blef af kortare varaktighet och fick en jämförelse- 

 vis ringa utsträckning. 



I Sverige har man hittills varit tämligen förskonad för dy- 

 lika härjningar, då en mindre sådan, som uppgifves hafva ägt 

 rum i Roslagen 1831 eller 32, synes hafva haft blott en ringare 

 utbredning och snart upphörde. I Skåne hafva visserligen så godt 

 som årligen ett och annat exemplar af nunnan kunnat uppletas^ 

 men äfven där betraktas hon som en tämligen sällsynt fjäril. 



Det var därför en fullkomlig öfverraskning, då till entomo- 

 logiska anstalten förliden sommar anlände en samling nunnelarver 

 från Vira bruk i Södermanland, skickad af konsul G. F. A. 

 Enhörning i Norrköping, jämte en skrifvelse, hvari omnämndes, 

 att bortåt tusen tunnland äldre och vacker skog höll på att i 

 grund förstöras af nämnda djur. Alla tecken tydde på, att detta 

 blott var en början till större förödelser. 



Af Wermelins uppsats inhämtas, att vid den undersökning 

 rörande härjning och äggläggning, som sedermera föranstaltades 

 af Domänstyrelsen, det infekterade området befanns utgöra 

 8,909 har, däraf 325 voro totalt kalätna, 479 blott till hälften 

 samt 8,105 har mer eller mindre äggbelagda. A sistnämnda 

 areal vore 1,989 har belagda med i medeltal mer än 1,500, 

 1,702 med 500 till 1,500 samt 4,414 med mindre än 500 ägg 



