lampa: nunnan. 87 



göras på måfå, hvilket ju kan undvikas, då numera sakkunniga 

 rådgifvare genom Domänstyrelsens försorg komma att gå allmän- 

 heten till hända i denna sak. 



Det är otvifvelaktigt, att nunnan, som hittills hos oss betrak- 

 tats som en sällsynt fjäril, endast under särdeles gynsamma för- 

 hållanden kunnat förökas i så oerhörd grad, som nyligen skett i 

 Södermanland. Den måste dock under några år hafva funnits 

 ■där förut, i början kanske blott på ett ganska inskränkt område. 

 Om detta i tid upptäckts, och lämpliga åtgärder då vidtagits, skulle 

 härjningen möjligen kunnat förekommas med jämförelsevis små 

 kostnader. 



Att genom direkta åtgärder rädda en större barrskog, om en 

 •svår härjning fått därstädes utbryta, är nästan otänkbart. Hvad 

 som vid ett sådant tillfälle torde kunna göras är, att följande 

 vinter nedhugga alla granar och tillgodogöra virket, innan det 

 hinner försämras genom att torka på rot eller angripas af andra 

 insekter, som alltid infinna sig, där barrträden lidit någon skada. 

 Mindre angripna tallar kunna möjligen kvarlämnas till fröträd, 

 om de förses med limringar under larvtiden. Genom planmässiga 

 åtgärder kan en myckenhet larver förgöras genom svält, hvari- 

 genom skadedjurets spridning motarbetas intill den tidpunkten 

 inträffar, då dess naturliga fiender få öfvertaget. 



Alla försiktighetsmått böra vidtagas, på det att skadedjuren 

 €j må utbreda sig till angränsande områden. Genom undersök- 

 ningar af -träden kan lätt utrönas, hvar den mest äggbelagda 

 härden är belägen, äfvensom hvar äggen blifva färre och till 

 •sist upphöra att finnas. Här inom böra alla sjukliga granar af- 

 verkas och bortföras samt underskogen nedhuggas och brännas, 

 hvarjämte isoleringslinier upphuggas. I fråga om små härdar kan 

 insamling och förstöring af äggen under den kalla årstiden samt 

 •dödande af fjärilar och larvspeglar rekommenderas. 



Medelst ringar af s. k. larvlim hindras larverna från att 

 uppstiga i träden, då de af en eller annan orsak en gång ned- 

 kommit till marken. För att söka minska möjligheten för dem 

 att gå öfver till angränsande områden, upphuggas gator, af ända 

 till 40 meters bredd ifall träden äro höga på den angripna 

 delen. Dessa uthuggningar rensas från buskar och ris och förses 

 med en rad af brädbakar, klufna stockar etc, på hvilka limsträn- 

 gar anbringas, hvaröfver larverna ej kunna passera. Där markens 

 beskaffenhet sådant tillåter, kunna 30 cm. breda och lika djupa 

 diken göra samma nytta, om fångsthål af 20 cm. djup upptagas 

 i deras botten. I dessa hål nedfalla larverna och kunna där lätt 

 dödas. Ungskogsbestånd, som gränsa intill äldre och angripna, 

 äfvensom upplag af virke från de senare böra äfven isoleras på 

 ofvan anförda sätt, där så anses nödigt. Såväl limsträngar som 



