BERGMAN: OESTRIDERNA OCH DERAS EKONOMISKA BETYDELSE. I^Q 



så hästen att slicka honom i sig. Mera sällan torde han själf 

 kunna vandra in i munnen. Härifrån har han sedan lätt för att 

 komma ned i magen eller duodenum, där han fäster sig för att 

 vidare utvecklas. Att många larver skola gå under på vandrin- 

 gen (den må nu ske aktivt eller passivt) från huden till magen, 

 är tydligt. Antalet tomma GastropJiibis-Sigg på en häst är ofta 

 flera gånger större än antalet larver, han hyser. 



I första stadiet af sin utveckling har larven 12 segment. 

 Han är bredast vid 4 — 6 ringen. På det främsta segmentet har 

 han små böjda, mörka taggar, som sitta i 6 kransar. De främ- 

 sta taggarna äro störst och dölja de små munhakarna. På de 9 

 följande segmenten finnas framtill 2 — 3 rader af alternerande 

 taggar. Sista ringen har 2 indragbara trachéer. Ofta träfifar 

 nian sädana larver färdigbildade inuti äggen. T. 3, f. 2. Han 

 växer så till, och taggarna på första ringen komma att sitta 

 längre isär; samtidigt blir han äfven bredare baktill (Boas be- 

 skrifver detta som ett särskildt stadium). Det andra stadiet träf- 

 far man å svalgets eller magens slemhinna i oktober, november 

 och december månader. Larven är nu från några mm. till i 

 cm. lång. Bakdelen har blifvit ännu bredare. De bakre stigma- 

 plattorna äro lika dem hos den vuxna larven, men hafva blott 

 2 längsspringor hvardera. Tolfte ringen är förkortad och mot- 

 svarar de läppar, som i nästa stadium skydda stigmata. Genom 

 en ny hudömsning inträder han i sitt sista stadium, består då af 

 elfva tydliga leder, af hvilka den första är smalast. Bredden till- 

 tar till den femte leden, är så ungefär lika till sista, som äter 

 är något smalare. Stigmaplattorna på sista ringen skyddas af 2 

 rörliga hudflikar, bildande en öfver- och en underläpp. På den 

 något framåtböjda hufvudringen märkas 2 stora, krökta munha- 

 kar och 2 mindre, raka käkar dem emellan. Emellan dessa se- 

 nare ligger munöppningen och öfver hakarna synas antennerna. 



'l^ 3, f- 3- 



Man kan nu skilja de olika arternas larver från hvarandra. 

 G. 7tasalis är gulhvit och har enkla taggrader. De andra äro 

 mera röda och hafva dubbla rader af alternerande taggar. G. 

 JiœmorrJioidalis har taggarna i båda raderna ungefär lika 

 stora, till skillnad frän de båda öfriga arterna, som hafva den 

 främre radens taggar störst. Af dessa saknar G. equi taggar 



7 



