i6i 



BIDRAG TILL KÄNNEDOMEN OM SVERIGES 

 PSEUDOSCORPIONER 



/tLBERT JULLGREN. 

 . Tafl. 6—7. 



I vårt lands arachnologiska litteratur saknas ännu en full- 

 ständig sammanställning af till denna grupp hörande former. De 

 få uppgifter, vi äga, härröra samtliga ifrån äldre författare och 

 torde väl alla gälla en och samma art, Chelifer cancroides L. 

 Den förste, som synes ha närmare observerat dessa djur, torde 

 vara Clerck, som uti sitt förträffliga arbete, »Svenska Spindlar 

 uti sina hufvudslägter indelte etc.» Sthlm 1757, p. 150, talarom 

 »de så kallade Två-Ögde spindlar». Han synes vara öfvertygad 

 om, att dessa djur, som från de egentliga spindlarna skilja sig 

 »tydeligare än höken från hönan», ej äro spindeldjur, anför sina 

 skäl för detta påstående samt lämnar på Pl. 6, tafl. 10, tig. i 

 och 2 en god bild af en dylik tvåögd spindel, en tydlig pseudo- 

 scorpion. Linné upptager sedermera uti »Fauna Suecica» ed. 2, 

 Sthlm 1 76 1, p. 480 under gruppen Insccta aptera en hitliörande 

 form, Acarus cancroides (tydligen den ofvan nämnda CJielifer can- 

 croides L.) samt hänvisar till Clercks figurer. Om artens förekomst 

 säger han: »habitat in domibus diu clausis, nec aëri expositis, 

 ut et in cistis et cellulis». Några år senare finner man i Charles 

 DE Geers stora verk »Memoirs pour servir à l'histoire des In- 

 sectes», T. 7, p. 355, samma form omnämnd, noggrant af bil- 

 dad (pl. 19, fig. 14 och 15) samt utförligt beskrifven. Han 



Entomol. Tidskr. Arg. 20, H. 2—3 (1899). i II 



