TRVBOM: HLÂSFOTINGAR frän (lALLBILDNINGAR PÂ BLAD AF ASP. 195 



undersökta gallknölar funnos ej flera än 7 individer af PJiloco- 

 thrips-sxtçn — 2 honor, 2 hanar och 3 puppor. Prof. AuRi- 

 viLLius hade träffat densamma mycket talrikare den 22 juli och 

 25 augusti, men blott utvecklade individer [imagines). 



Att blåsfotingen åstadkommit gallknölarna, kunde icke gärna 

 förutsättas. Icke häller kunde detta, såsom prof. Aurivillius 

 bestyrkt, antagas om de små stekellarver, som något talrikare 

 förekommo i gallbildningarna. En stekelpuppa (af en pteroma- 

 lid) träffades där också. Sannolikt hade de frambragts af en 

 gallmygglarv, hvaraf en större och en mindre individ ännu fun- 

 nos kvar i en jämförelsevis yngre och saftigare, men dock syn- 

 barligen fullbildad gallknöl. 



Alla de knölar, hvari bläsfotingar träffades, voro så pass 

 gamla, att de tubformiga öppningar, genom hvilka myggor san- 

 nolikt gått ut, voro mer eller mindre svartnade. 



Förutom Phlocothrips-:x.rterv hade också en annan blåsfoting 

 utvecklats i de nämnda gallknölarna. Där träffades nämligen 

 också en hona af den PhysopJis-{ Thrips-);xx\., för hvilken doktor 

 UzEL upptagit Halidays namn ulinifoliorimi, jämte en puppa, 

 som helt visst tillhörde samma art. Honan hade närmast den 

 färgteckning, som Uzel anfört för den af honom beskrifna varie- 

 teten hicolor. 



Om mygglarverna varit orsaken till gallbildningarna, sä kunna 

 stekellarverna — såsom prof. Aurivillius också ansett sannolikt 

 — mycket väl varit parasiter på dessa. Några dödade mygg- 

 larver, eller lämningar af sådana, träffades emellertid ej. Men 

 hvaraf hade blåsfotinglarverna lefvatr Denna fråga var ju omöj- 

 ligt att lämna ett bestämdt svar på, då inga larver voro för han- 

 den. Jag tror mig dock i sammanhang med detta böra påminna om, 

 att de förut nämnda larverna af TJirips salicaria lefde af vege- 

 tabilisk näring. Den i Europa af J. Bohls, i Amerika af Theo. Per- 

 gande m. fl. iakttagna omständigheten, att några bläsfotingar i ett 

 eller annat stadium äro karnivorer, och att de skulle angripa — bland 

 andra — CccidomyiaAzxyçx, är å andra sidan emellertid också väl 

 värd att beakta. Osten Sacken har på ett ställe anfört om 

 liknande fall — — — att gallbildningar, som förorsakats af 

 den Cecidomyia-SiXXzLàe Lasioptcra vitis, delvis ofta uppsökas af 

 talrika TJirips, sedan håligheterna öfvergifvits af deras ursprung- 



