267 



BLASFÜTINGAR (PHYSAPODER) SÅSOM SKADE- 

 DJUR PÅ SOCKERÄRTER. 



pILIP JrYBOM. 

 (Meddelande \'id Entoinologiska Föreningens sammanträde den 30 sept. iSggV 



I senare delen af juni månad sommaren 1899 fick jag al 

 adjunkten vid Veterinärinstitutet i Stockholm A. Bergman under 

 rättelse om, att sockerärterna [Pisuni sativum) i institutets träd- 

 gård voro mycket starkt angripna af en blåsfoting, hvilken läm- 

 nades mig både i 1 arvstadiet och såsom fullt utvecklad. Insekten 

 i fråga var tagen den 25 juli. Den 28 i samma månad hade 

 jag tillfälle att tillsammans med adjunkt Bergman på ort och ställe 

 noggrannare undersöka de skadade ärterna. Hvad jag då iakttog, 

 var följande: 



Dessa ärter, tillsammans upptagande ett rätt vidsträckt om- 

 råde af trädgården, utgjordes dels af lågstammiga sockerärter, 

 dels af ett slags högstammiga märgspritärter, som trädgårdssköta- 

 ren kallade stenärter. De förra voro mest skadade; dock voro 

 äfven skadorna på »stenärterna» så stora, att det ansågs lämp- 

 ligast att upjjrycka och undanrödja hvarje ärtstånd. För att så 

 mycket som möjligt förekomma härjning af blåsfotingarna under 

 kommande år, nedgräfdes de upi)ryckta ärt])lantorna i en kom- 

 posthög, där trädgårdsskötaren antog, att insekterna skulle förgås, 

 utan att kunna arbeta sig upp i dagen. 



Enligt honom hade samma slags skador iakttagits äfven de 

 närmast föregående åren, då sockerärter voro odlade på andra 



I 



