270 ENTOMOLOGISK TIDSKRIFT 1899. 



Utanför och omkring 150 meter aflägset från denna och skildt 

 från honom genom höga häckar. Mcärgspritärterna voro här föga, 

 men sockerärterna däremot nästan lika mycket skadade, som nyss 

 förut beskrifvits. Emellertid synes blåsfotingarna å de senast un- 

 dersökta ärtstånden haft något mer hjälp af andra insekter vid 

 förstörelsearbetet än inne i själfva trädgården. Ur många baljor 

 hade nu ärtvecklarelarver (tillhörande Tortricvia, släktet Gra- 

 pholitJia) gått ut, och genom de hål, dessa åstadkommit, hade 

 en och annan blåsfoting ■ — såväl larver som fullt utbildade — 

 praktiserat sig in. Den skada, de sedan möjligen kunde åstad- 

 komma inne i baljorna, hade dock här sannolikt blott ringa 

 betydelse i ekonomiskt afseende. 



Af andra insekter än blåsfotingar träffades vidare på ärtstån- 

 den vid Veterinärinstitutet några få bladlöss och små unga larver 

 af ett ärtfly (en Maine stra-'\x\). Äldre blad voro i ganska stort 

 omfång angripna, antagligen af dipterlarver; den inre bladväfna- 

 den var alldeles bortäten på skarpt begränsade fläckar, dock utan 

 att nerver eller öfverhud voro borta. Mellan de båda halfvorna 

 af späda, i till 2 cm. långa, fortfarande hopvikna småblad, träf- 

 fade jag några få smärre, omkring 2 mm. långa dipterlarver, all- 

 tid blott en i hvarje blad. Dessa hade icke ätit sig in i bladen. 

 Deras munhakar utvisade, att de ej vore gallmyggelarver. 



Att det var blåsfotingar och ingen af de andra här nämnda 

 insekterna, som förorsakat de stora skadorna på ärtstånden, är 

 fullt säkert. Såsom fiender till skadeinsekterna uppträdde ett par 

 små parasitstekelarter (af fam. Chalcididœ) jämte tvänne arter 

 jämförelsevis stora acarider, ingen dock i större mängd. 



De beskrifna skadorna å ärterna vid Veterinärinstitutet kunde 

 med allt skäl sägas vara förorsakade af en enda blåsfotingart, en 

 jämförelsevis storväxt och lätt bestämbar, hvilken af doktor H. 

 UzEL i hans stora monografi blifvit kallad Physopus robusta. 

 Båda könen hafva af honom träffats i flera slags blommor under 

 juni månad i Böhmen. I Stockholm var hanen vid tiden för 

 mina undersökningar jämförelsevis sällsynt-, bland ett hundratal 

 honor fann jag blott en. Larverna, som äro ganska karakteristi- 

 ska, beskrifvas här längre fram. 



Att Thrips physopus L. förekom i ärtblommorna, tror jag 

 mig redan nämnt. Allt som allt fann jag dock där af denna 



4 



