4. Anarta melaleuca (Tuuns.). 
Alis anterioribus supra grisescentibus, plus minusve nigro- 
variegatis; subtus cinereo-albicantibus vel fusco-grisescentibus, 
basi pallidioribus, apicem versus obscurioribus, macula minuta 
media, aliquando vix perspicua, sæpissime maculis binis, in 
margine exteriore pone medium sitis, margineque posteriore 
sat late nigris vel fuscis; alis posterioribus supra et subtus 
albis, macula minuta media" margineque posteriore nigro-fuscis, 
margine exteriore plus minusve cinereo-irrorato. L. al. exp. 
24—26 mill. 
Noctua melaleuca "THUNBERG, Diss. ent. Ins. suec., pars 2, pag. 
12,0 027.124 (1700): 
» heliophila PAYKULL, Skrift. Nat. Selsk., tom. 2, pars 2, 
PASTE 102 MELON: 
> leucocycla ESPER, Schm. in Abbild., tom. 4, tab. 180, 
fig. 3 (post 1794). 
> moesta HÜBNER, Samml. eur. Schm., tom. 3, tab. 77, 
fig. 357 (1799—1804). — DUPONCHEL, Hist. nat. Lep. 
de: France, tom. 7, p. 1, pag. 291, tab. 118, fig. 3;(1827). 
Anarta melaleuca TREITSCHKE, Schm. Eur., Bd. 5, Abth. 3, 
pag. 205 (1826). — STAUDINGER, Stett. ent. Zeit., Jahrg. 
18, pag. 291 (1857). 
»  bzcycla PACKARD, Proc. Boston Soc. Nat. Hist., tom. 11, 
pag. 41 (1868). 
Denna art förekommer tämligen. allmänt i de egentliga bergs- 
trakterna under Juni och Juli, da den är funnen i Dalarne, Hel- 
singland, Herjedalen, Jämtland och Lappland; 1 Norge är den 
anmärkt för Kongshavnfjeldet, Bossekop, Kistrand, Elvenæs m. fl. 
st. ı Finmarken. 
Ögonen icke häriga; en mycket mörk form af denna art är af 
SCHÖYEN funnen vid Elvenæs i södra Varanger, med framvingarne 
undertill nästan helt och hället svarta, med undantag af en del 
af inre kanten; bakvingarne ofvan, fran utkanten räknadt, utöfver 
! Alæ posteriores supra hac macula aliquando destitutæ. 
