15 
per macula minuta media alba ornatis. L. al. exp. 25— 
27 mill. 
Noctua funesta PAYKULL, Skrift. Nat. Selsk., tom. 2, pars 2, pag. 
100 (1793). 
»  funebris HÜBNER, Samml. eur. Schm., tom. 3, tab. 92, 
fig. 433 (1799 — 1804). 
Anarta funebris 'TREITSCHKE, Schm. Eur., Bd. 5, Abth. 3, pag. 
‚ 209 (1826). — HERRICH-SCHÄFFER, Syst. Bearb. Schm. 
Eur., Bd. 2, pag. 373, tab. 42, fig. 209—ıo (1846). 
» Amissa LEFEBVRE, Ann. Soc. ent. de France, tom. 5, 
pag. 397 ©, tab. 10, fig. 7 (1836). — DUPONCHEL, 
Hist. nat. -Lep., de France, Suppl. tom. 3, pag. 598, 
tab 4934 He. 7. b. 
> amissa ZETTERSTEDT, Ins. lapp., pag. 950 (1840), sec. 
ex. typ. in museo Lundensi. 
»  nigrita DUPONCHEL, Hist. nat. Lep. de France, suppl. 
tom. 4, pag. 97, tab. 58, fig. 6 (1842). 
»  funesta STAUDINGER, Stett. ent. Zeit., Jahrg. 18, pag. 
295 (1857). 
Under Juni och Juli päträffas denna sällsynta art i norra 
och mellersta Lappland; i Norge vid Kongsvold och Fokstuen 
pa Dovre samt vid Bossekop i Finmarken. 
Ogonen icke häriga; hufvud, thorax och abdomen svartbruna. 
Denna art skiljes lätt fran alla inom slägtet genom den hvita 
midtelfläcken pa bakvingarnes undersida. 
Ehuru PAYKULL redan 1793 beskref denna art under namn 
af funesta, kan detta namn icke tilldelas denna art, enär namnet 
funesta redan 1786 blef af Esper användt för en annan Noctua, 
nämligen Acedia funesta. 
Vid utarbetandet af denna uppsats har ett synnerligen mkt 
material godhetsfullt blifvit stält till mitt fria förfogande af Kand. 
W. M. SCHÔYEN i Kristiania, hvarför jag anhaller att till honom 
fa uttala min uppriktigaste tacksamhet och erkänsla. 
