33 
visa sig oföränderligt hos tyska exemplar, nägot som jag trots 
Herrich-Scheffers uppgift har svärt att tro. 
Om antennledernas beskaffenhet har jag ej funnit någon 
uppgift hos nägon fürfattare. Emellertid synes den tyska formen 
"vanligen hafva ett färre antal leder, som knappast någonsin dro 
transversela utan qvadratiska eller vida längre än breda. Svenska 
exemplar hafva, så vidt jag funnit, lederna tydligt transversela, 
åtminstone till antennens midt, men antalet vexlar mycket. Föga 
vigt synes emellertid böra läggas vid denna omständighet, och 
bäst är otvifvelaktigt att uppfatta båda formerna såsom tillhöriga 
en och samma art, för hvilken den svenska såsom den först 
kända bör betraktas såsom hufvudform. Artens synomymi kan 
då lämpligen uppställas sålunda: 
Simyra' albovenosa Goeze. (DE GEER) 
a. forma typica: alis anticis obscure murinis, griseis, flavo- 
albidis vel albidis; antennis articulis plus 
minus transversis; costis 6 et 7 alarum pos- 
ticarum nunc trunco communi conjunctis 
nune liberis. 
a —= De GEER: Memoires pour servir à l'histoire des 
msectes? ? TRA opt Ars: 
1781. Ph. Noctua albovenosa, GOEZE: Entomologische Bey- 
Age. Cl. PR. N Lie 
27092: « venosa, BORKHAUSEN: Naturgeschichte der 
Europäischen Schmetterlinge IV. p. 716. 
1869. Arsilonche albovenosa, TENGSTROM: Catalogus Lepidop- 
terorum Faunz Fennicæ præcursorius p. 309.” 
Habitat ad litus Balticum Sueciæ et Fenniæ * sed nunquam 
in locis a mari remotis reperta. 
! Genus Arsilonche LED. re vera non nisi structura antennarum maris a 
Simyra distinctum vix est conservandum. 
2 Dicit loc. cit. Dom. TENGSTROM: »E pupa in littore maris prope Hel- 
singfors sub lapide primo vere deprehensa imago specimine germanico in 
museo meo nonnihil obscurior exiit.» 
