40 ry 
Odalen, Solöer og Glommedalen opover'. At den imidlertid ogsaa 
hos os kan optræde i ödeleggende Mengde og blive farlig for 
Furuskovene, det havde man et ganske meerkeligt Exempel paa i 
Aarene 1812—16, da den, uvist af hvilke Aarsager, paa forskjel- 
lige Steder i vort Land pludseligt viste sig i tallöse Masser og 
heerjede ligesaa slemt som i Tyskland. Jeg har troet det af In- 
teresse her at give en kort Meddelelse om denne paa vor Halvö 
saa usædvanlige Foreteelse, da den synes at vere bleven aldeles 
upaaagtet af de entomologiske Forfattere i vort Broderland. I 
WALLENGREN’S Skand. Heterocerfj. II nævnes saaledes for Norges 
Vedkommende kun Artens sjeldne Forekomst ved Kristiania, og 
det hedder p. 97: »uti vart kallare klimat tyckes den icke hafva 
sådan framgång, att den kan uppträda i sa härjande mängd som 
uti nämda trakter (d. e. östra Tyskland). Atminstone känna vi 
icke ännu nägot fall, da arten förorsakat hos oss sadan förödelse, 
som den stundom åstadkommit i Pommern, Brandenburg m. fl. 
st», — ligesom det ogsaa i A. E. HOLMGRENS Arbeide over 
Forstinsekterne p. 273 hedder: »Dä denna fjärilart lyckligtvis 
icke uppträdt och anställt nägra betydligare härjningar i vära sko- 
gar, och vi sannolikt icke heller torde hafva att befara ätmin- 
stone sa vidsträckta förödelser af den som händelsen varit uti 
sydligare länder» etc. Som det vil sees af det fölgende, har den 
dog hos os været slem nok. 
Det var som nævnt i Aarene 1812—16, at denne Spinder 
i flere of vore Skovtrakter gjorde sig bemærket ved sin Masse- 
optræden, idet först Smaalehnenes og senere Modums, Kryds- 
herreds og Osterdalens Skovstrækninger hærjedes af dens Larver, 
som da optraadte i enorm Mengde og opspiste Furubaret saa 
aldeles, at — som det hedder i en Beretning herom 1 »Budstik- 
ken» for 1817 — »hele Strækninger af forhen frodig Furuskov 
nu stod berövede deres Bar og Naaleblade, og af saa fortörret 
Udseende, som om de var beskadigede af Skovbrand.» Odelæg- 
' Hvor langt den gaar mod Nord hos os er endnu ubekjendt, men ifölge 
Zetterstedt er den fundet i de svenske Lapmarker. Den er forövrigt udbredt 
næsten overalt i Europa og Sibirien, hvor Furuen voxer, fra Corsika til Lapland 
og fra Altai til Frankrigs Kyster, men aftager i Hyppighed vestover, navnlig 
mod Nordvest, og mangler her i flere Trakter; i England er den yderst sjelden 
og saavidt vides kun fundet ved Norwich. 
