: 44 
storia ryktbart genom det s. k. slaget vid Dufnäs, hvilket just 
utkämpades vid detta Stäket, emedan det var här som en bataljon 
af Södermanlands Reg:mte under RUTGER Fucus ar 1719 slog 
Ryssarne tillbaka under deras försök att den vägen framtränga, 
för att brandskatta Stockholm. Säsom minnesmärken frän den 
tiden ser man än i dag vallarne af tvä fältverk, ett större, upp- 
kastadt pa södra sidan, och ett mindre, beläget pa norra sidan 
om Stäksundet. Denna sist nämda mindre »skans» utgör just en 
bland de i entomologiskt hänseende mera gifvande fangstlokalerna 
vid Östra Stäket, åt hvars delvis mera läglända område den gifver 
en viss omvexling. Själfva Stäksundet löper, med en lindrig böj- 
ning från dess vestra mynning vid lägenheten Gammel-Udden, 
hufvudsakligen ı riktningen sydvest till nordost med en längd af 
omkring 300 meter. Österut vidgar sig sundet till en insjö-lik- 
nande mindre fjärd, som genom ett trängre vatten, »Knapens 
hal», vid Boo leder ut till Baggensfjärdens klara, grönbläa 
Östersjövatten. I Stäksundet går nästan ständigt tämligen stark 
ström, hvarför det samma under vintern ytterst sällan tillfryser. 
Vattnet innanför Knapens hål är en blandning af Mälarens 
med Saltsjöns, hvarför salthalten 1 ytvattnet är mycket ringa. 
Marken närmast den nordliga sidan af sundet utgör en sakta 
mot norr stigande yta af något mer än 2 hektarers vidd, hvilken 
är under senare åren ordnad till en liten park och trädgård, in- 
nehållande några hundra frukt- och parkträd, buskar och mång- 
ariga växter, förutom talrika sommarblommor och vanliga köks- 
växter. Detta relativa lågland är i vester, norr och till en deli 
nordost omgifvet af skogbevuxna bergshöjder, hvilkas högsta kullar 
väl föga Ofverstiga 50 meters höjd, men dock skänka platsen ett 
fullkomligt skydd för vestliga och nordliga vindar. Äfven syd- 
liga vindar äro här föga kännbara, emedan en skogklädd höjd- 
sträckning söder om sundet skyddar från detta håll. Endast 
utmed sundet kunna sydvestliga och ostliga till ost-nordostliga 
vindar vara besvärliga, men skydd äfven för dessa vindar finnes 
fullständigt å de delar af platsen, som Jigga närmast den upp- 
stigande sluttningen vid foten af den nordliga bergshöjden. Denna 
sluttning, en tämligen steril backe med jordmån af mager mosand, 
är bevuxen med slån, hagtorn, berberis, njupon och flera arter 
af Rubus-slägtet, jämte en och annan rönn och oxel samt vild- 
